78-ата сесия на Общото събрание на Организацията на обединените нации се
проведе в Ню Йорк от 19 до 26 септември 2023 г.
Срещата на върха на ООН беше доминирана от един въпрос:
Изпълнението на Целите за устойчиво развитие - Целите за устойчиво развитие.
Тези 17 цели са заложени в Програмата до 2030 г.
Срещата на нациите се проведе точно на половината път от изпълнението на
Програмата до 2030 г., която беше официално обявена през 2016 г.
Това означава, че тези 17 провъзгласени цели за устойчиво развитие (ЦУР)
трябва да бъдат постигнати от световната общност до 2030 г.
Най-важните от тях са: 1. борбата за здраве и благополучие, 2. борбата
с глада, 3. борбата с екологичните кризи и 4. борбата с неравенството.
Непосредствено преди срещата на върха встъпителна реч произнесе генералният секретар на ООН Антонио Гутериш.
Неговият междинен баланс кара човек да седне и да обърне внимание.
Цитат: [...] докато се срещаме този уикенд, целите са в беда.
Днес само 15 процента от целите са в правилната посока,
а много от тях се движат в обратна посока.
Целите за устойчиво развитие се нуждаят от глобален спасителен план.
А срещата на върха за ЦУР [...] ще бъде моментът, в който правителствата
ще седнат на масата с конкретни планове и предложения за ускоряване на напредъка.
Също така германският министър на развитието Свеня Шулце призова за
по-голяма бързина в борбата с глада, неравенството и екологичните кризи.
Сега е необходима надпревара за наваксване на изоставането - каза тя в интервю за Süddeutsche Zeitung.
Ако нещата продължават да се развиват по същия начин, глобалните цели за устойчивост няма да могат да бъдат постигнати.
Много похвални цели, струва ми се.
Дали обаче ускоряването на темпото на изпълнение на Програмата до 2030 г. е наистина за добро?
Какво точно трябва да се изпълни?
1. разширяване на глобалните правомощия на ООН:
По време на срещата на върха световната общност трябва да постигне съгласие за декларация на ООН.
Това цели да предостави на ООН
ключова роля в управлението на кризи.
Например точка 40 от Декларацията на ООН означава безусловно
подчинение и подкрепа от страна на съгласните държави.
В случай на обявена пандемия органът на ООН е упълномощен да наложи забрана за достъп до интернет
в целия свят, да настоява за задължителна глобална ваксинация и да цензурира всичко, което счита за дезинформация.
Координатор на ООН, пребиваващ в дадена страна, следи за спазването на изискванията на ООН.
Противно на очакванията обаче единадесет държави отказаха да дадат
съгласието си, а именно: Беларус, Боливия, Куба, Северна Корея,
Еритрея, Иран, Никарагуа, Русия, Сирия, Венецуела и Зимбабве.
В писмо от три страници те се противопоставят на глобалното решение.
Обосновка: Това позволява едностранни принудителни мерки и съдържа груби нарушения на международното право.
Цитат от писмото: Както знаете, въпросът за отрицателното въздействие на едностранните
принудителни мерки [... Това е от екзистенциално значение за нашите народи.
Една трета от световното население е засегнато от тези незаконни мерки.
По-нататък те казват:
Заради едностранните принудителни мерки в миналото страните вече са платили висока
цена, което се доказва и от многобройни източници на ООН.
Това е в ущърб на напредъка в областта на устойчивото развитие и здравето.
На прост език това означава, че предимно икономически по-слабите
страни се противопоставят на принудителни мерки, наложени отгоре, например
в областта на здравеопазването, климата или равенството между половете...
2. създаване на фонд за развиващите се страни
ООН настоява за голям фонд за ЦУР, тъй като задлъжнелите страни не са в състояние да изпълнят изискванията на ООН.
Заместник-генералният секретар на ООН Амина Мохамед призова за пакет от
икономически стимули в подкрепа на напълно задлъжнелите развиващи се страни.
Цитат: Призоваваме страните да подкрепят стимулите за увеличаване на
достъпното дългосрочно финансиране с поне 500 млрд. долара годишно
и да подкрепят разработването на ефективен механизъм за облекчаване
на дълга, който да подпомага плащанията, отлаганията, по-дългите падежи
на заемите и по-ниските лихвени проценти за развиващите се
страни, потънали в дългове.
Но какво означава това на разбираем език?
Вече има голям брой държави, които са напълно свръхзадлъжнели поради хищническата система на лихвите.
Докато няколко богаташи постоянно печелят милиарди от дългове и кризи, страните, от които все
още има какво да се вземе, сега трябва да плащат във фонд за помощ.
Имайте предвид, че плащането се иска преди всичко от данъкоплатците на страните донори.
Задлъжнелите страни могат да кандидатстват за средства от фонда за скъпоструващи доставки на
ваксини, системи за мониторинг на данните, мониторинг на преминаването на ваксинацията и др.
Парите от този фонд се превеждат на производителите на ваксини
или на фармацевтичните компании, например при обявяване на пандемия.
3. справяне с екологичните кризи - измама с етикети?
А какво да кажем за така възхваляваното спасяване на
планетата, опазването на околната среда и насърчаването на биоразнообразието?
Това са и провъзгласените цели [SDG] на Програмата 2030.
Важно е да се знае, че Програмата до 2030 г. с
провъзгласените в нея цели за устойчиво развитие е създадена от WEF.
Това е могъщ форум на корпорациите и свръхбогатите без никаква демократична
легитимност. Сега се предполага, че техните планове ще спасят Земята?
Изслушайте президента на Колумбия Густаво Петро.
На 19 октомври 2022 г. той произнесе трогателна реч
в ООН, в която не спести думите си:
Ето няколко откъса: Аз идвам от една от трите най-красиви страни в света.
В него има буйна природа.
Хиляди пъстри видове в моретата, в небето и на земята.
[ ... ] Кой е виновен, че заклинанието е унищожено от терора?
Кой или какво е отговорно за това, че животът се губи заради
рутинните решения на интересите на богатството и капитала? [...] Няма нищо по-лицемерно
от това да се говори за спасяване на тропическите гори.
[ ... ] Причината за климатичната катастрофа е капиталът.
Логиката на сътрудничество, насочена към все по-голямо потребление,
все по-голямо производство и все по-голямо обогатяване на
някои, е тази, която създава климатичната катастрофа.
С други думи: Как може да се спре унищожаването на
околната среда, ако целите на устойчивото развитие се формулират съвместно
от хората, които в същото време печелят от тази свръхексплоатация?
Заключение: Възниква въпросът дали ръководството на ООН наистина
е загрижено за благосъстоянието на хората, когато става
въпрос за така прокламираното насърчаване на здравеопазването, борбата
с глада, екологичните кризи и справедливостта?
Или пък тези цели са просто хитра измама, за
да се спечели одобрението на световната общност за централизирано
световно правителство и скрито разширяване на властта на свръхбогатите?
Помогнете да откриете по-дълбоките намерения зад благозвучните думи!
Настъпил е моментът за истинско спасение на планетата, за искрена загриженост за благосъстоянието на хората и за истински мир.