Cea de-a 78-a Adunare Generală a Organizației Națiunilor Unite s-a
reunit la New York între 19 și 26 septembrie 2023.
Summitul ONU a fost dominat de o singură problemă:
Punerea în aplicare a ODD - Obiectivele de Dezvoltare Durabilă.
Aceste 17 obiective au fost stabilite în Agenda 2030.
Întâlnirea națiunilor a avut loc acum exact la jumătatea
Agendei 2030, care a fost proclamată oficial în 2016.
Aceasta înseamnă că aceste 17 obiective de dezvoltare durabilă (ODD) proclamate
trebuie să fie realizate de comunitatea globală până în 2030.
Cele mai importante menționate sunt: 1. lupta pentru sănătate și bunăstare, 2.
lupta împotriva foametei, 3. împotriva crizelor ecologice și 4. împotriva inegalității.
Discursul de deschidere imediat înaintea summitului a fost rostit de secretarul general al ONU, Antonio Guterres.
Bilanțul său intermediar ne face să ne ridicăm și să luăm aminte.
Citez: [...] așa cum ne întâlnim în acest weekend, țintele sunt în dificultate.
În prezent, doar 15 la sută dintre obiective se află
pe traseu, multe dintre ele mergând în direcția opusă.
ODD au nevoie de un plan de salvare la nivel mondial.
Iar summitul ODD [...] va fi momentul în care guvernele vor veni
la masa negocierilor cu planuri și propuneri concrete pentru a accelera progresul.
De asemenea, ministrul german al dezvoltării, Svenja Schulze, a cerut mai multă
rapiditate în lupta împotriva foametei, a inegalității și a crizelor ecologice.
Ceea ce este necesar acum este o cursă pentru a recupera decalajul, a declarat ea într-un interviu pentru Süddeutsche Zeitung.
Dacă lucrurile continuă așa cum sunt, obiectivele globale de sustenabilitate nu vor putea fi atinse.
Obiective foarte lăudabile, am putea crede.
Dar este oare creșterea ritmului de punere în aplicare a Agendei 2030 cu adevărat spre bine?
Ce anume trebuie să fie implementat?
1. extinderea puterilor globale ale ONU:
În cadrul summitului, comunitatea mondială ar trebui să convină asupra unei declarații a ONU.
Acest lucru urmărește să confere ONU
un rol-cheie în gestionarea crizelor.
De exemplu, punctul 40 din Declarația ONU înseamnă
supunerea și sprijinul necondiționat al țărilor care consimt.
În cazul unei pandemii declarate, un organism al ONU este împuternicit să impună închiderea în întreaga lume,
să facă presiuni pentru vaccinarea globală obligatorie și să cenzureze tot ceea ce consideră a fi dezinformare.
Un coordonator ONU rezident într-o țară asigură respectarea cerințelor ONU.
Contrar așteptărilor, totuși, unsprezece țări au refuzat să-și dea
consimțământul - și anume: Belarus, Bolivia, Cuba, Coreea de
Nord, Eritreea, Iran, Nicaragua, Rusia, Siria, Venezuela și Zimbabwe.
Într-o scrisoare de trei pagini, aceștia s-au opus deciziei globale.
Motivație: Aceasta permite măsuri coercitive unilaterale și conține încălcări flagrante ale dreptului internațional.
Citez din scrisoare: După cum știți, problema impactului negativ al măsurilor coercitive
unilaterale [... Acest lucru este de o importanță existențială pentru popoarele noastre.
O treime din populația lumii este afectată de aceste măsuri ilegale.
Ei continuă să spună:
Din cauza măsurilor coercitive unilaterale din trecut, țările au plătit deja un
preț ridicat, lucru care ar fi dovedit și de numeroase surse ONU.
Acest lucru contravine progresului în materie de dezvoltare durabilă și sănătate.
În limbaj simplu, acest lucru înseamnă că țările predominant mai slabe
din punct de vedere economic se opun măsurilor coercitive impuse de
sus, de exemplu, în domeniul sănătății, al climei sau al genului...
2. crearea unui fond pentru țările în curs de dezvoltare
ONU face presiuni pentru un fond mare pentru ODD, deoarece țările îndatorate nu sunt în măsură să îndeplinească cerințele ONU.
Secretarul general adjunct al ONU, Amina Mohammed, a cerut astfel un pachet de
stimulare economică pentru a sprijini țările în curs de dezvoltare complet supraîndatorate.
Citat: Solicităm țărilor să sprijine stimulentele pentru a crește finanțarea pe
termen lung la prețuri accesibile cu cel puțin 500 de miliarde
de dolari pe an și să sprijine dezvoltarea unui mecanism eficient
de reducere a datoriei care să sprijine plățile, suspendările, maturitățile mai
lungi ale împrumuturilor și ratele mai mici ale dobânzilor pentru țările
în curs de dezvoltare înecate în datorii.
Dar ce înseamnă asta în limbaj simplu?
Există deja un număr mare de țări care sunt complet supraîndatorate din cauza sistemului de dobânzi prădătoare.
În timp ce câțiva oameni bogați generează permanent miliarde de euro din datorii și crize, țările
de la care mai este ceva de luat trebuie să plătească acum într-un fond de ajutor.
Rețineți că, în primul rând, contribuabilii din țările donatoare sunt cei cărora li se cere să plătească.
Țările îndatorate pot solicita fonduri din acest fond pentru achiziționarea de vaccinuri
costisitoare, sisteme de monitorizare a datelor, monitorizarea numărului de vaccinări etc.
Banii din acest fond ajung apoi la producătorii de vaccinuri sau
la companiile farmaceutice, de exemplu, atunci când este declarată o pandemie.
3. Cum să facem față crizelor ecologice - o înșelătorie de etichete?
Cum rămâne cu mult clamata salvare a planetei,
cu protecția mediului și cu promovarea biodiversității?
Acestea sunt, de asemenea, obiective proclamate [SDG] ale Agendei 2030.
Este important de știut că Agenda 2030, cu Obiectivele
de Dezvoltare Durabilă proclamate, a fost creată de WEF.
Acesta este un forum puternic al corporațiilor și al super-bogaților, fără nicio legitimitate
democratică. Planurile lor, dintre toate lucrurile, ar trebui acum să salveze pământul?
Ascultați-l pe președintele Columbiei, Gustavo Petro.
Acesta a ținut un discurs emoționant la ONU la
19 octombrie 2022, în care nu s-a menajat:
Iată câteva extrase: Vin din una dintre cele mai frumoase trei țări din lume.
Există o natură exuberantă acolo.
Mii de specii pline de culoare în mări, pe cer, pe uscat.
[ ... ] Cine este de vină pentru că vraja a fost distrusă de teroare?
Cine sau ce este responsabil pentru faptul că viața se pierde din
cauza deciziilor de rutină ale bogăției și intereselor de capital? [...] Nimic
nu este mai ipocrit decât discuțiile despre salvarea pădurii tropicale.
[ ... ] Cauza catastrofei climatice este capitalul.
Logica cooperării care vizează să consume din ce în ce mai mult, să
producă din ce în ce mai mult și să-i îmbogățească pe unii din
ce în ce mai mult este cea care creează catastrofa climatică.
Cu alte cuvinte: Cum poate fi oprită distrugerea mediului
înconjurător dacă obiectivele de sustenabilitate sunt coformulate de cei
care profită în același timp de această supraexploatare?
Concluzie: Se pune întrebarea dacă liderii ONU sunt cu
adevărat preocupați de bunăstarea oamenilor atunci când vine vorba
de mult lăudata promovare a asistenței medicale, de lupta
împotriva foametei, de crizele ecologice și de justiție?
Sau sunt aceste obiective doar o înșelătorie inteligentă pentru
a obține aprobarea comunității mondiale pentru un guvern mondial
centralizat și o extindere ascunsă a puterii super-bogaților?
Ajută la descoperirea intențiilor profunde din spatele cuvintelor eufonice!
A sosit timpul pentru o adevărată salvare a planetei, pentru o preocupare sinceră pentru bunăstarea oamenilor și pentru o pace autentică.