През октомври 1958 г., преди 65 години, започва дейността си американската космическа агенция НАСА.
Това, което за едни е фигурата на американското изследване, за други е мястото
на производство на една много добре направена, но не безупречна измама, т.е. фалшификат.
Точно тези грешки привличат вниманието на медийните специалисти и се коментират по съответния начин.
Такъв е случаят и със следващия 20-минутен документален филм, който има
за цел да насърчи хората да си съставят собствено мнение.
В общи линии става дума за нищо по-малко от целия ни мироглед.
Имам сериозен въпрос.
Дали изображенията, които НАСА и компания ни представят
като видеоклипове от космоса, са наистина реални?
Дали това са истински кадри, или просто фалшификати, заснети във филмово студио?
Разпознавате ли някакви намеци или доказателства за филмови трикове или дори компютърно генерирана виртуална реалност?
Нека стигнем до същността на въпросите:
Като доставчик на медийни услуги с професионален опит от 2004 г.
насам твърдя, че всичко, което НАСА, ЕКА и всички други космически
организации ни показват, е студиен материал, зелен екран и CGI, т.е.
компютърно генерирани изображения - на нов немски: Fake!
Твърдение, което вероятно ще срещне голям отпор.
Но мисля, че сме съгласни по един въпрос от самото начало.
Ако снимките на НАСА са истински,
ще видим само безупречни кадри.
Без грешки, без холивудски трикове, без съмнителни сцени, които
ни карат да се съмняваме в законите на физиката.
Само една сцена, разкриваща подобно нещо, би разобличила НАСА и компания като лъжци.
Но вижте сами и си съставете собствено мнение.
В този епизод разглеждаме проблеми, CGI и зелен екран.
Като цяло ще избягвам техническите термини, доколкото е възможно, и ще обяснявам това, което
виждам, възможно най-просто, за да могат и неспециалистите да разберат какво се случва.
Все пак трябва да се споменат някои неща.
Мисля, че повечето хора могат да се отнасят към зеления екран.
Това е зеленият фон, който хората обичат да използват за снимане.
Обяснено накратко, заснемате спектакъл пред зелен екран, премахвате зеленото при
редактирането на видеото и заменяте цвета с желания фон.
Така че сте много гъвкави и не сте обвързани
с местните условия по отношение на представянето на сцената.
При необходимост се използват и сини екрани.
Те не са зелени, а - както се казва - сини.
Между другото, зеленият екран работи и при предавания на живо.
Там обаче понякога има малки подводни камъни.
CGI е съкращение от Computer Generated Imagery (компютърно генерирани изображения).
Обекти, които например произхождат от триизмерен софтуер и по този начин са изкуствено създадени.
Възможно е да се наложи да обясните по-подробно грешките:
Това са неизправности или грешки в изчисленията на компютърна програма, в нашия случай - графични грешки.
Например софтуерът трябва да изчисли сцена с виртуално
изображение, съдържаща актьор, няколко реални обекта, както и
изкуствено генерирани триизмерни обекти и изкуствен фон.
В определен момент - по някаква причина - се
появява грешка в изчисленията, вероятно процесорът е претоварен.
Засегнатата област не се изобразява чисто и се появяват
странни артефакти, прескачания на изображението, изкривявания или други подобни.
По този начин пропуските са доста ясно доказателство за компютърна манипулация.
Възниква въпросът има ли нещо подобно в изображенията на НАСА?
И отговорът е категорично ДА! Абсолютно!
Нека започнем с това бижу
от 9 септември 22 г:
Това е предаване на живо, в което Камала Харис, както се твърди, е разговаряла директно с МСС по телефона.
Гледайте внимателно!
Е? Какво открихте?
Отново тук.
Все още не сте видели нищо?
Нека да разгледаме подробно, да
увеличим и да забавим кадъра:
Кабелът на микрофона започва да се движи бясно.
Астронавтът се опитва да го отблъсне и създава красив проблем.
Очевидно триизмерният софтуер вече не може да реши дали кабелът трябва да
се показва над или под ръката, когато тя се движи бързо, и
така той на практика се слива с ръката или преминава през нея.
Така виждаме, че кабелът е генериран триизмерен обект, защото
няма друг начин да се обясни тази сцена.
Софтуерът за изчисление на изображенията не успява
да открие правилно така наречените сблъсъци.
С други думи, той не може да проследи точно кой елемент от картината
трябва да се сблъска с кой и по този начин да предизвика отблъскване.
По този начин ръката се превръща в преминаващ, неконфликтен обект.
Надявам се, че е било разбираемо и наполовина.
Също така е хубаво да видите микрофона фантом малко по-назад във филма.
Сега е тук!
Сега вече го няма!
Отново се завръщам!
Отново изчезна!
И пак там!
Да, изчислението на изображението наистина се обърка.
Микрофонът очевидно също идва от триизмерен софтуер
и е изчислен напълно погрешно в сцената.
Това не може да бъде грешка на фотоапарата, защото фотоапаратите просто
правят плоска снимка на всичко, което попадне пред обектива им.
И предаването също не може да бъде виновно, защото не би могло да се размине само
с главата на микрофона или кабела, а би засегнало цялото изображение или големи части от него.
Фон за компютърно генерирани триизмерни обекти, като този микрофон.
Такива обекти се създават в няколко, да речем, слоя.
Първоначално се създава основната форма или телена рамка на модела, след това се
нанасят слоеве с цветове и текстури, а накрая се добавят светлинни ефекти, за
да се обясни всичко много просто и без много технически термини.
Окончателното създаване на тези обекти се нарича рендиране.
По време на процеса всички слоеве се съединяват, за да се получи завършен клип.
Разбира се, изобразяването в реално време може да доведе до проблеми, например защото
компютърът не може да създаде желания резултат достатъчно бързо или процесорът е претоварен.
Това е особено проблематично, когато триизмерните обекти
трябва да взаимодействат на живо с актьорите.
И точно за това става дума тук.
От следващите примери можете да се убедите, че
всъщност става дума за компютърни графики, които се
наслагват на живо: 1. този микрофон.
Отначало блести, после изчезват светлинните отражения, които са били там
преди, и веднага след това от едно изображение до друго.
2.
Актьорът астронавт Дон Патит демонстрира как се пие кафе в космоса.
Досега изглежда доста добре, с изключение на качеството на картината.
Краят на клипса е от решаващо значение, защото
- упс - това е мястото, където кафето
внезапно се отделя от контейнера и изскача от
него, без да губи формата си.
Цветовата равнина е ясно отделена от равнината на формата, което е възможно само
ако обектът произхожда от триизмерен софтуер и визуализацията на живо се е объркала.
Безупречна грешка и по този начин поредното доказателство, че
НАСА създава своите изображения с помощта на виртуалната реалност.
3.
Такъв е случаят и в третия пример: плюшена фигура се появява от нищото и дори може да се взаимодейства с нея на живо.
Отначало си помислих, че обектът може да е скрит зад така
наречената маска, но на няколко кадъра се вижда ръката на актрисата.
Така че обектът е бил смесен, а не е
станал видим чрез маскиране, което би изключило другата възможност.
Между другото, взаимодействието с виртуални обекти се обяснява с
т.нар. ragdoll engine, който е разпространен например във видеоигрите.
Можете да направите някои проучвания, но няма да се занимавам повече с това.
Контролът на движението също би бил интересен термин за търсене, който да се добави към темата.
И докато сме на темата за виртуалната реалност, вижте това.
Вижте какво ще направи човекът вляво на снимката.
Започваме.
Да, сега тя се връща назад и напред, но наистина изяснява случилото се.
Наблюдавайте ръцете.
Взема въображаем предмет в лявата си ръка, прехвърля
го в дясната и го хваща настрани.
Жалко е само, че предметът, от който иска да се отърве, не може да бъде видян.
Техническо обяснение: Каналът, по който е трябвало да бъде показан триизмерният
обект на живо, не е бил активен по време на предаването.
Очевидно обаче в предварителния преглед, защото, погледнете очите му.
Той не гледа обекта, а гледа напред, сякаш проверява на
монитора дали и неговото действие изглежда добро и правилно.
Разбирам, бих казал.
Възможно е също така актьорите да използват контактни лещи за директна визуална проекция върху ретината.
Да, наистина има такова нещо!
Уверете се сами.
Виждаме, че цели сцени са
изкуствено прекъснати, като например актьорът
астронавт вдясно на снимката.
Кратък поглед към изображението показва, че то
е изрязано и завъртяно в сцената.
Виждаме много праволинейна графична грешка с успоредни линии,
които съвпадат с ъгъла на наклона на мъжа.
Изрязан в блока, така да се каже, завъртян на 190 градуса и поставен в горния десен ъгъл.
Осветлението на лицето на мъжа също не съответства на осветлението
на лицето на жената и говори за отделен кадър.
Светлината е по-силна, по-директна и по-контрастна.
Като бивш фотограф виждам две различни настройки на светлината
и следователно две различни снимки, които са събрани заедно.
Тази също е брилянтна.
Няма глиц, но има хубава грешка при рязане.
И виждаме - отново при
скорост от 15 % -
как като призрак изчезва във
въздуха, включително грешките в околната
среда от лявата страна, където
няколко обекта се изплъзват нагоре.
Тук е инсталирана т.нар. мека диафрагма, която
позволява плавен преход между две сцени.
Просто е глупаво, когато такива избледнявания се появяват в предполагаемо
нередактирани видеоклипове, където те просто не би трябвало да съществуват.
Още един прекрасен и смущаващ пример за избледняване.
Виждаме магьосници на борда на МКС, които просто
се появяват от нищото с последователност на вмъкване.
Дейвид Копърфийлд би позеленял от завист.
Ето една грешка на Ebnit.
На заден план можете да видите сянка върху този бял правоъгълник.
Сега наблюдавайте внимателно какво се случва с главата на задния изпълнител.
Компютърът изчислява част от сянката на едно ниво пред астроактьора, поради което първоначално
главата му е частично закрита от нея, като от перваз на врата.
Но след това главата му се
премества през равнината на сенките, което
създава логически проблем за софтуера.
Плешивата глава първо се свързва със сянката, а след това се разтваря в нея.
Изчистване на грешка при изчислението на CGI.
В следващия кадър т.нар. трекинг, т.е.
проследяването на обекта, се обърква ужасно.
Пръстите на дясната ръка са върху микрофона.
Сега тази ръка се отдръпва и без коригиращо движение, но с
неприятна графична грешка, пръстите на лявата ръка вече са върху микрофона.
Но става наистина смешно, когато ръката се върне.
Пръстите буквално се плъзгат под лявата ръка без никакво
съпротивление, което от физическа гледна точка изобщо не работи.
Ясно се вижда усилието на компютъра да създаде чисто изображение.
Ясно се виждат отрязаните краища около пръстите като
тъмни очертания и дори отхапани върхове на пръстите.
Не, скъпи фенове на НАСА, това не са грешки при предаването.
Друг пример, който не мисля, че трябва
да коментирам, говори сам за себе си.
Още един визуализиран триизмерен обект със собствен живот.
И ако оставите сцената да продължи, тя се прекъсва с един замах.
Нямам представа какво се случва, но изглежда, че графичният процес
за изчисляване на изображението на живо е бил прекалено горещ.
Но нека преминем към другия важен момент за разкриване
на фалшифицирането на записите на НАСА - зеления екран.
Още в началото - любимият ми запис.
Видеото е официално от канала на НАСА.
Заглавието и връзките са вмъкнати, така че не се колебайте да проверите.
И отново краят на записа е интересен.
И тримата астронавти се сливат едновременно в
една графична кал, докато фонът остава непокътнат.
Още веднъж.
И този път се съсредоточете върху тези обекти на преден план, защото те също са засегнати от графичната грешка.
Но най-интересни са тези зелени площи.
Благодарение на грешката в слоя на преден план получаваме пряк
поглед към истинския фон зад актьорите, които наричат астронавти.
А това е зеленият екран.
По някаква причина маскировката на зелената зона остава, докато
кадрите се унищожават сами, без да засягат наложения фон.
Оправданието за филмова грешка или проблем с предаването е технически невъзможно.
На първо място, ще бъде засегнато цялото изображение, а не само този изключително селективен участък.
Второ, фотоапаратите не създават случайни цветове.
Не можете да произвеждате зелено там, където няма зелено.
Освен това грешките при предаването само разрушават съществуващия материал
на изображението и не създават цветове от нищото.
Така е във филма.
Този клип демонстрира по много впечатляващ начин как можете да
създадете цялостни измислени светове само с помощта на зелен екран.
Във филма ние приемаме това за даденост.
Но щом обвините НАСА, че фалшифицира изображения с тази техника, повечето хора смятат, че това е абсурдно.
Защо всъщност?
Защо не искаме да признаем това, което е очевидно, щом то противоречи на нашия мироглед?
Дали илюзиите са по-важни за нас, така че просто не искаме да виждаме нищо?
Каквото и да е. Зеленият екран е напълно стандартна практика във видеото в наши дни.
Няколко обекта са истински, а останалите са преливащи, както тук по
време на снимките на "Хобит" или в много други филми.
Или дори в самата НАСА, както може да се
види ясно и вероятно непреднамерено тук в един доклад.
Запитайте се защо е необходим зелен екран зад МКС,
когато всички космически снимки трябва да са истински?
Междувременно технологиите стават все по-добри, а зеленият екран се премахва все повече.
При съвременните снимки се използват LED стени, които реагират на живо на движението на камерата с
помощта на енджини за видеоигри, което ги прави да изглеждат много по-реалистични и позволява оптимално осветление.
Друго предимство: актьорите сами виждат фона по време на снимките -
и всичко това се случва на живо и в реално време.
И като стана дума за това, всичко вече може да се генерира в реално време.
Видеоиграта Hellblade е невероятен пример за това.
Спектакълът се представя в реално време и се възпроизвежда в рамките на милисекунди.
В процеса на работа кадрите могат да бъдат безпроблемно слепени, така
че, както тук, актьорът да влезе в диалог със себе си.
Доволен съм от това.
Така че се насочваме към времена, в които вече няма да има
ясни доказателства за фалшифициране чрез небрежни или непреднамерени грешки на зеления екран.
Ето защо е още по-важно да осъзнаем, че НАСА и компания ни лъжат с пълна сила.
Имам още един въпрос по този въпрос.
Тук Джордж Буш-старши посети НАСА - и какво виждаме на заден план?
Така нареченият астронавт Тим Пийк, който по същото време трябва да е в околоземна
орбита и който в момента управлява зелена сфера на фона на синя мрежа.
Край сцената е поставено оборудване, което винаги може да се види в предаванията на живо на МКС.
Между другото, зелените обекти се използват и във филма, за да осигурят точки
за ориентация на актьорите, когато по-късно трябва да се включат други 3D обекти.
А какво ще кажете за фона - можете да се запитате.
По-късно те се опитват да намерят оправдание за фона
и да го продадат като инструмент за научни експерименти.
Но погледнете на това трезво:
Що за експерименти са това?
Каква е практическата полза от това?
Няколко последни примера:
Освен факта, че процесорът за изображения искаше отново да не
се нагрява и да се повтаря, докато не падне, тук
- точно сега - виждаме и проблясъка на зеления екран.
В следващия кадър софтуерът за видео също пропуска
правилното изрязване на зеления фон за момент.
Освен това е чудесен пример за това, че плаващите обекти,
както и дрехите на астроактьорите, са генерирани в 3D формат.
Разгледайте внимателно кабела: Ако това не е
явна грешка в изчисленията, какво е?
Предполагам, че за актьора ще бъдат използвани т.нар. костюми за
улавяне на движението, а подходящото облекло ще бъде поставено дигитално.
За съжаление не мога да докажа това, но то
би обяснило защо в лицето има грешки при изчисляването.
Както казах, при нормално заснемане няма такова нещо:
Фонът остава непокътнат, а изчислените обекти се превръщат в кал от пиксели.
Те са компютърно генерирани изображения, нищо друго.
Тази книга също е доста забавна и всъщност малко страшна:
Половината от лицето на актьора е прозрачно.
Това се случва, когато зададете твърде висок толеранс на зеления цвят във видеопрограмата.
След това се избледняват и областите, които не са зелени,
но се приближават към зелено, например поради неблагоприятни сенки.
Но нека оставим това за момента.
Има още много доказателства за фалшифициране на изображения на НАСА.
Но според мен те са едни от най-ясните.
Вече знам колко силна е вътрешната съпротива на много фенове на НАСА, които
почти автоматично търсят обяснение, че греша и че НАСА никога не би излъгала.
На тези хора мога само да кажа: Няма смисъл да си затваряме очите пред очевидното.
Никой не е толкова сляп, колкото този, който не иска да види!
Затова гледайте. Измамени и излъгани сме!
Те продължават да правят тези грешки, а ние не можем да ги открием.
Както беше обяснено в началото:
В реалните предавания никога не трябва да има такива грешки, нито една!
Те доказват, че се извършва фалшифициране.
И ако сега възниква въпросът: Защо изобщо има значение дали космическите организации лъжат, мога само да кажа: Помислете какво зависи от НАСА и компания - целият ни мироглед.