Před 65 lety, v říjnu 1958, zahájila svou činnost americká vesmírná agentura NASA.
To, co je pro jedny předobrazem amerického výzkumu, je pro druhé místem výroby velmi
promyšleného, ale ne bezchybného podvodu, tedy podvrhu.
Právě tyto chyby přitahují pozornost odborníků z médií a jsou náležitě komentovány.
Tak je tomu i v následující dvacetiminutové dokumentaci, která má diváky podnítit k vytvoření vlastního názoru.
V podstatě nejde o nic menšího než o celý náš pohled na svět.
Mám vážnou otázku.
Jsou snímky, které nám NASA a další organizace předkládají jako videa z vesmíru, skutečně pravé?
Jsou to skutečné záběry, nebo snad jen podvrhy natočené ve filmovém studiu?
Poznáte nějaké náznaky nebo důkazy filmových triků nebo dokonce počítačem vytvořené virtuální reality?
Přejděme k podstatě otázek:
Jako poskytovatel mediálních služeb s profesionálními zkušenostmi od roku 2004 tvrdím, že vše, co nám NASA, ESA a všechny ostatní
vesmírné organizace ukazují, jsou studiové záběry, zelené plátno a CGI, tj. počítačem generované obrazy - jinými slovy, podvrh!
Toto tvrzení se pravděpodobně bude setkávat s velkým odporem.
Myslím si však, že se od začátku shodneme na jednom bodě.
Pokud by snímky NASA byly skutečné, viděli bychom pouze bezchybné záběry.
Bez chyb, bez hollywoodských triků, bez bizarních scén, které nás nutí pochybovat o fyzikálních zákonech.
I jediná scéna, která by něco takového odhalila, by NASA a spol. odhalila jako lháře.
Ale podívejte se sami a udělejte si vlastní úsudek.
V tomto díle se podíváme na glitche, CGI a zelené plátno.
Obecně se budu co nejvíce vyhýbat odborným termínům a vysvětlovat to, co vidím, co
nejjednodušeji, aby i laici pochopili, o co jde.
Přesto je třeba zmínit několik věcí.
Myslím, že se zeleným plátnem se může ztotožnit většina lidí.
Jedná se o zelené pozadí, které se často používá při natáčení.
Stručně vysvětleno, natáčíte hru před zeleným plátnem, při úpravě videa odstraníte
zelenou barvu a nahradíte ji požadovaným pozadím.
Jste tedy velmi flexibilní a nejste vázáni na místní podmínky, pokud jde o prezentaci scény.
Podle potřeby se používají také modré plátna.
Nejsou zelené, ale - ano, jak název napovídá - modré.
Mimochodem, zelené plátno funguje i v živém vysílání.
Tam však někdy s malými úskalími.
Zkratka CGI znamená Computer Generated Imagery (počítačem generované obrazy).
Například objekty, které pocházejí z 3D softwaru, a byly tedy vytvořeny uměle.
Závady může být třeba vysvětlit podrobněji:
Jedná se o chyby nebo chyby ve výpočtu počítačového programu, v našem případě grafické chyby.
Software by měl například vypočítat virtuální obrazovou scénu obsahující herce, několik skutečných
objektů, uměle generované 3D objekty a umělé pozadí.
V určitém okamžiku - ať už z jakéhokoli důvodu - dojde k chybě výpočtu.
Procesor může být přetížen.
Postižená oblast se nezobrazuje čistě a objevují se podivné artefakty, skoky obrazu, zkreslení apod.
Závady jsou tedy jasným důkazem počítačové manipulace.
Nabízí se otázka, zda něco takového existuje na snímcích NASA?
A odpověď je jednoznačně ANO! Rozhodně!
Začněme tímto klenotem z 9. září 22:
Jednalo se o živé vysílání, v němž Kamala Harrisová údajně telefonicky hovořila přímo s ISS.
Podívejte se blíže! Dobře? Čeho jste si všimli?
Znovu zde. Ještě jste nic neviděli?
Přejděme k detailům, přiblížení a zpomalení záběru:
Kabel mikrofonu se začne divoce pohybovat.
Astronaut se ho snaží odhodit a vytvoří nádhernou závadu.
3D software zřejmě již nedokáže rozhodnout, zda se má kabel při rychlém pohybu ruky zobrazit nad rukou nebo
pod ní, a tak s ní prakticky splývá nebo jí prochází.
Vidíme tedy, že kabel je vygenerovaný 3D objekt, protože tuto scénu nelze vysvětlit jinak.
Software pro výpočet obrazu neumí správně detekovat tzv. kolize.
Jinými slovy, nedokáže přesně sledovat, který prvek obrazu se má s kterým srazit a způsobit tak odpuzování.
Ruka se tak stává pomíjivým, nekolidujícím objektem.
Doufám, že to bylo alespoň trochu srozumitelné.
Pěkný pohled je také na přízračný mikrofon, který se nachází o něco dále ve filmu.
Teď je to tady! Teď je to pryč!
Znovu zpátky! Zase pryč! A zase zpátky!
Ano, výpočet obrázku se opravdu nepovedl.
Mikrofon zjevně pochází z 3D softwaru a byl do scény započítán zcela nesprávně.
Nemůže jít o chybu kamery, protože kamery jednoduše zaznamenávají vše, co se nachází před jejich objektivem.
A na vině nemůže být ani přenos, protože by nebylo možné, aby se vyřízla pouze hlava mikrofonu nebo
kabel, ale zasáhl by celý obraz nebo jeho velké části.
Pozadí počítačem generovaných 3D objektů, jako je tento mikrofon.
Takové objekty vytváříte v několika - řekněme - úrovních nebo vrstvách.
Nejprve se vytvoří základní tvar nebo drátěný model, pak se přidají vrstvy barev a textur a nakonec se
přidají světelné efekty, aby se to vysvětlilo velmi jednoduše a bez mnoha odborných termínů.
Konečné vytvoření těchto objektů se nazývá vykreslování.
Všechny vrstvy se spojí dohromady a vytvoří hotový klip.
Při živém vykreslování to samozřejmě může vést k problémům, např. pokud počítač nedokáže vygenerovat
požadovaný výsledek dostatečně rychle nebo procesor je přetížen.
To je problematické zejména v případě, kdy mají 3D objekty živě komunikovat s herci.
A přesně o tom zde mluvíme.
Následující příklady ukazují, že se skutečně jedná o počítačovou grafiku, která se zobrazuje živě.
1. tento mikrofon. Nejdříve se objeví závada, pak zmizí světelné odrazy, které tam byly
předtím, a to okamžitě z jednoho snímku na druhý.
2. astronaut a herec Don Pattit předvádí, jak se pije káva ve vesmíru.
Vypadá to zatím docela dobře, až na kvalitu obrazu.
Konec klipu je klíčový, protože - ups - zde se káva náhle oddělí od nádoby a vyskočí z ní, aniž by ztratila svůj tvar.
Barevná rovina je zřetelně oddělena od roviny tvaru, což je možné pouze v případě, že objekt
pochází z 3D softwaru a živé vykreslování se nepovedlo.
Naprostý chybný výpočet v kalkulaci a tím další důkaz, že NASA vytváří své snímky pomocí virtuální reality.
3. jako ve třetím příkladu:
Z ničeho nic se objeví plyšová figurka, se kterou lze dokonce živě komunikovat.
Nejdříve jsem si myslel, že předmět mohl být skrytý za takzvanou maskou, ale na několika
záběrech je vidět, jak přes ni prosvítá hereččina ruka.
Objekt byl tedy překrytý a nebyl viditelný z masky, což by vyloučilo druhou možnost.
Interakci s virtuálními objekty lze vysvětlit pomocí tzv. ragdoll engine, který je běžný například ve videohrách.
Klidně si můžete udělat nějaký průzkum, ale nebudu teď zabíhat do dalších podrobností.
Řízení pohybu (Motion Control) by bylo také zajímavým vyhledávacím termínem, který by se dal přidat k tomuto tématu.
A když už jsme u té virtuální reality, podívejte se na tohle.
Dávejte si pozor na chlapa vlevo na obrázku, co se chystá udělat. A jdeme na to.
Ano, teď se to vrací a vrací, ale je z toho jasné, co se stalo.
Sledujte ruce. Vezme do levé ruky imaginární předmět, předá ho do pravé ruky a uchopí ho stranou.
Jediným problémem je, že předmět, kterého se chce zbavit, není vidět.
Technické vysvětlení: Kanál, na kterém měl být zobrazen živý 3D objekt, nebyl během přenosu aktivní.
Zřejmě v náhledu, protože se podívejte na jeho oči.
Nedívá se na předmět, ale dívá se před sebe, jako by na monitoru kontroloval, zda jeho akce vypadá dobře a správně.
Řekl bych: Dostali jsme tě!
Herci mohou také používat kontaktní čočky pro přímou projekci náhledu na sítnici.
Ano, něco takového opravdu existuje! Přesvědčte se sami.
Vidíme, že celé scény jsou uměle sestříhané dohromady, jako například herec astronaut vpravo na obrázku.
Krátký záblesk odhalí, že byl vystřižen a vložen do scény.
Vidíme velmi rovně řezanou grafickou chybu s rovnoběžnými liniemi, které odpovídají úhlu sklonu muže.
Vystřihněte je takříkajíc do bloku, otočte o 190 stupňů a vložte vpravo nahoře.
Osvětlení mužova obličeje také neodpovídá osvětlení obličeje ženy a svědčí pro samostatný záběr.
Světlo je tvrdší, přímější a kontrastnější.
Jako bývalý fotograf vidím dvě různá nastavení světla, a tedy dva různé záběry, které byly poskládány dohromady.
Tento je také skvělý. Žádná kluzkost, ale pěkná řezná chyba.
A vidíme - opět při rychlosti 15 % - jak se rozplývá jako duch,
včetně chyby prostředí na levé straně, kde několik objektů sklouzává nahoru.
Byla zde instalována tzv. měkká clona, která umožňuje plynulý přechod mezi dvěma scénami.
Je prostě hloupé, když se takové odlesky objevují v údajně nesestříhaných videích, kde by prostě neměly být.
Další pěkný a trapný příklad fade-in.
Na palubě ISS vidíme kouzelníky, kteří se prostě z ničeho nic objeví s vloženou sekvencí.
David Copperfield by záviděl.
Zde je chyba vrstvy. Na bílém obdélníku v pozadí je vidět stín.
Teď se dobře podívejte, co se stane s hlavou zadního herce.
Počítač vypočítá část dotyčného stínu o jednu úroveň před astroaktorem, proto je jeho hlava
zpočátku částečně zakryta, jako by šlo o nadpraží.
Pak se ale jeho hlava pohybuje v rovině stínu, což pro software představuje logický problém.
Plešatá hlava nejprve splyne se stínem a pak se v něm rozplyne. Jasná chyba ve výpočtu CGI.
V dalším záběru se takzvaný trecking, tedy sledování objektu, ošklivě zvrtne.
Prsty pravé ruky jsou na mikrofonu.
Nyní se tato ruka odtáhne a bez korekčního pohybu, ale s nepříjemnou grafickou
chybou, jsou nyní prsty levé ruky na mikrofonu.
Ale je to opravdu legrační, když vrátí ruku.
Prsty doslova vklouznou pod levou ruku bez jakéhokoli odporu, což prostě fyzicky nefunguje.
Snaha počítače o vytvoření čistého obrazu je jasně rozpoznatelná.
Kolem prstů jsou zřetelně vidět řezné hrany v podobě tmavých obrysů a dokonce i odřené konečky prstů.
Ne, milí fanoušci NASA, nejedná se o chyby v přenosu!
Ještě jeden příklad a myslím, že tento skok na obrázku nemusím komentovat, mluví sám za sebe.
Další vykreslený 3D objekt, který si žije vlastním životem.
A pokud necháte scénu běžet dál, klouzá to pořád.
Nevím, co se dělo, ale vypadá to, že grafický procesor byl příliš zahřátý pro výpočet živého obrazu.
Přejděme však k dalšímu důležitému bodu, který odhaluje falšování záběrů NASA, a tím je zelené plátno.
Moje nejoblíbenější nahrávka hned na začátku.
Video je oficiálně z kanálu NASA.
Zobrazují se názvy a odkazy, tak si je prosím prohlédněte.
Zajímavý je opět konec nahrávky.
Všichni tři astronauti se současně rozostří do jediné grafické šmouhy, zatímco pozadí zůstane nedotčené.
Ještě jednou. Tentokrát se zaměřte na tyto objekty v popředí,
protože i na ně se vztahuje grafická závada.
Nejzajímavější jsou však tyto zelené plochy.
Díky skluzu v popředí získáváme přímý pohled na skutečné pozadí za herci, kterým oni říkají astronauti.
A toto je zelené plátno.
Z nějakého důvodu maskovací vrstva zelené oblasti zůstala zachována, zatímco obrazový materiál
se zničil, aniž by se dotkl zobrazeného pozadí.
Technicky není možné zdůvodnit chyby filmu nebo problémy s přenosem.
Zaprvé by pak byl ovlivněn celý obraz, a ne jen tato extrémně selektivní část.
Za druhé, kamery nevytvářejí libovolné barvy.
Nemůžete vytvořit zeleň tam, kde není.
Chyby při přenosu pouze ničí stávající obrazový materiál a nevytvářejí barvy z ničeho.
Tak to funguje i ve filmu.
Tento klip velmi působivě ukazuje, jak lze pomocí zeleného plátna vytvořit kompletní fiktivní světy.
Ve filmu to považujeme za samozřejmost.
Jakmile je však NASA obviněna z falšování snímků pomocí této technologie, většina lidí to považuje za absurdní.
Proč vlastně? Proč nechceme uznat to, co je zřejmé, jakmile to odporuje našemu pohledu na svět?
Jsou pro nás iluze důležitější, takže prostě nechceme nic vidět? Ať už je to jakkoli.
Zelené plátno je dnes v oblasti natáčení videí zcela běžnou praxí.
Několik objektů je skutečných, ostatní jsou překryty, jako například zde při natáčení
filmu Hobit nebo v mnoha dalších filmech.
Nebo dokonce u samotné NASA, jak je zde jasně a pravděpodobně neúmyslně vidět v reportáži.
Zeptejte se sami sebe, proč je za ISS potřeba zelené plátno, když všechny vesmírné záběry mají být skutečné?
Mezitím se technologie stále zdokonaluje a zelené plátno se stále více opouští.
Při moderním natáčení se používají LED stěny, které živě reagují na pohyb kamery pomocí herních enginů, takže
jsou mnohem realističtější a umožňují optimální osvětlení.
Další výhoda: herci sami vidí pozadí během natáčení - a vše probíhá živě a v reálném čase.
Mimochodem, dnes se dá generovat úplně všechno v reálném čase.
Videohra "Hellblade" je toho neuvěřitelným příkladem.
Drama je vykreslováno v reálném čase a přehráváno během milisekund.
Záznamy lze plynule spojovat, takže herec může, jako zde, vstoupit do dialogu sám se sebou.
Směřujeme tedy k době, kdy již nebude docházet k jasným důkazům padělání v důsledku
nedbalostních nebo neúmyslných chyb zeleného plátna.
O to důležitější je uvědomit si, že NASA a spol. nám lžou jako když tiskne.
K tomuto bodu mám ještě jednu poznámku.
Zde George Bush starší navštívil NASA - a co vidíme v pozadí?
Takzvaný astronaut Tim Peake, který by měl být ve skutečnosti ve stejnou dobu na oběžné dráze Země a který v současné
době manipuluje se zelenou koulí na pozadí modré mřížky.
Scéna je na okraji orámována zařízeními, která lze vždy vidět ve fantastických přímých přenosech ISS.
Zelené objekty se ve filmech používají také jako orientační body pro herce, pokud mají být později začleněny další 3D objekty.
A co je pozadím, to si můžete položit sami.
Později se snažili najít výmluvu pro pozadí a prodat ho jako pomůcku pro vědecké experimenty.
Ale podívejte se na to střízlivě:
Co je to sakra za experimenty?
Jaký praktický účel to má splnit? Několik příkladů na závěr:
Kromě toho, že obrazový procesor chtěl opět volno kvůli horku, a tak to blbne, až to padá, můžeme zde také
vidět prozrazené prosvítání zelené obrazovky - právě teď.
A v dalším záběru software videa také na chvíli přehlédne správné oříznutí zeleného pozadí.
Je to také skvělý příklad toho, jak jsou plovoucí objekty a oblečení astroherců generovány ve 3D.
Podívejte se na kabel zblízka: Pokud to není jasná chyba ve výpočtu, co tedy?
Odhaduji, že herci budou mít na sobě tzv. motion-capture obleky a příslušné oblečení bude vloženo digitálně.
Bohužel to nemohu dokázat, ale vysvětlovalo by to, proč jsou u osoby chyby ve výpočtu.
Jak jsem řekl, u běžných filmových záznamů by nic takového neexistovalo.
Pozadí zůstane nedotčené, vypočtené objekty se stanou pixelovým blátem.
Jsou to počítačem vytvořené obrázky, nic jiného.
Tenhle je také docela vtipný a vlastně i trochu děsivý:
Polovina hercovy tváře byla dělaná průhlednou.
K tomu dochází, pokud je v programu videa nastavena příliš vysoká tolerance zelené barvy.
Oblasti, které nejsou zelené, ale mají tendenci k zelené barvě například kvůli nepříznivým stínům, jsou pak také vybledlé.
Ale nechme to pro tuto chvíli být.
Existuje spousta dalších důkazů o falšování snímků NASA.
Ale podle mého názoru patří tyto mezi jednoznačnějšíí.
Už vím, jak silný je vnitřní odpor mnoha fanoušků NASA, kteří téměř automaticky hledají
vysvětlení, že se mýlím a NASA by nikdy nelhala.
Těmto lidem mohu jen říci: nemá smysl zavírat oči před zjevným.
Nikdo není tak slepý jako ten, kdo nechce vidět!
Tak se podívejte. Jsme klamáni a obelháváni!
Stále se těchto chyb dopouštějí a my je ještě dokážeme odhalit.
Jak bylo vysvětleno na začátku: V reálném přenosu se nesmí vyskytnout ani jedna taková chyba!
Dokazují, že dochází k padělání.
A pokud nyní vyvstane otázka, proč je vůbec důležité, zda vesmírné organizace lžou, mohu jen říci: Zamyslete se nad tím,
co všechno souvisí s NASA & spol. – celý náš pohled na svět!