Před 65 lety, v říjnu 1958, zahájila svou činnost americká vesmírná agentura NASA.
To, co je pro jedny předobrazem amerického výzkumu, je pro druhé
místem výroby velmi důmyslně provedeného, ale nikoli bezchybného podvodu, tedy falzifikátu.
Právě tyto chyby přitahují pozornost odborníků z médií a jsou náležitě komentovány.
To je i případ následujícího dvacetiminutového dokumentu, který má
lidi povzbudit k tomu, aby si vytvořili vlastní názor.
V podstatě nejde o nic menšího než o celý náš pohled na svět.
Mám vážnou otázku.
Jsou snímky, které nám NASA a spol.
předkládají jako videa z vesmíru, skutečně skutečné?
Jedná se o skutečné záběry, nebo snad jen o podvrhy natočené ve filmovém studiu?
Poznáváte nějaké náznaky nebo důkazy filmových triků nebo dokonce počítačem vytvořené virtuální reality?
Přejděme k podstatě otázek:
Jako poskytovatel mediálních služeb s profesionálními zkušenostmi od roku 2004
tvrdím, že vše, co nám NASA, ESA a všechny ostatní
vesmírné organizace ukazují, jsou studiové záběry, zelené plátno a CGI,
tj. počítačem generovaný obrazový materiál - nově německy: Fake!
Toto tvrzení se pravděpodobně setká s velkým odporem.
Myslím si však, že se od začátku shodneme na jednom bodě.
Pokud jsou snímky NASA skutečně pravé,
viděli bychom pouze bezchybné záběry.
Bez chyb, bez hollywoodských triků, bez pochybných scén,
které nás nutí pochybovat o fyzikálních zákonech.
Stačila by jediná scéna, která by něco takového odhalila, a NASA a spol. by se ukázali jako lháři.
Ale podívejte se sami a vytvořte si vlastní názor.
V tomto díle se podíváme na glitche, CGI a zelené plátno.
Obecně se budu co nejvíce vyhýbat odborným termínům a vysvětlovat to,
co vidím, co nejjednodušeji, aby i laici pochopili, o co jde.
Přesto je třeba zmínit několik věcí.
Myslím, že se zeleným plátnem se může ztotožnit většina lidí.
Toto je zelené pozadí, které lidé rádi používají při natáčení.
Stručně vysvětleno, natočíte podívanou před zeleným plátnem, při úpravě
videa zelenou barvu odstraníte a nahradíte ji požadovaným pozadím.
Jste tedy velmi flexibilní a nejste vázáni na
místní podmínky, pokud jde o zastoupení scény.
Podle potřeby se používají také modré obrazovky.
Nejsou zelené, ale - jak říká název - modré.
Mimochodem, zelené plátno funguje i v živém vysílání.
Tam však někdy s malými úskalími.
Zkratka CGI znamená Computer Generated Imagery (počítačem generované obrazy).
Objekty, které například pocházejí z trojrozměrného softwaru, a byly tedy uměle vytvořeny.
Závady může být třeba vysvětlit podrobněji:
Jedná se o poruchy nebo chyby výpočtu počítačového programu, v našem případě grafické chyby.
Software má například vypočítat virtuální obrazovou scénu
obsahující herce, několik skutečných objektů a uměle
vytvořené trojrozměrné objekty a umělé pozadí.
V určitém okamžiku - ať už z jakéhokoli důvodu
- dojde k chybě výpočtu, případně je procesor přetížen.
Postižená oblast se nezobrazuje čistě a objevují
se podivné artefakty, skoky obrazu, zkreslení apod.
Závady jsou tedy jasným důkazem počítačové manipulace.
Nabízí se otázka, zda je něco takového na snímcích NASA?
A odpověď je jednoznačně ANO! Rozhodně!
Začněme tímto skvostem z
9. září 22:
Jednalo se o živé vysílání, v němž Kamala Harrisová údajně telefonicky hovořila přímo s ISS.
Dívejte se pozorně!
Dobře? Co jste objevili?
Znovu zde.
Ještě jste nic neviděli?
Přejděme k detailům, přiblížení
a zpomalení záběru:
Kabel mikrofonu se začne divoce pohybovat.
Astronaut se ho snaží odkopnout a vytvoří krásnou závadu.
Při rychlém pohybu rukou již zřejmě trojrozměrný software nedokáže rozhodnout,
zda se má kabel zobrazit nad rukou nebo pod ní,
a tak s ní prakticky splývá nebo jí prochází.
Vidíme tedy, že kabel je vygenerovaný trojrozměrný
objekt, protože tuto scénu nelze vysvětlit jinak.
Software pro výpočet obrazu neumí
správně detekovat tzv. kolize.
Jinými slovy, nedokáže přesně sledovat, který prvek obrazu se
má s kterým srazit a způsobit tak odpuzování.
Ruka se tak stává pomíjivým, nekolidujícím objektem.
Doufám, že to bylo alespoň z poloviny srozumitelné.
Příjemné je také vidět přízračný mikrofon o něco dále ve filmu.
Teď je to tady!
Teď je pryč!
Znovu zpátky!
Zase pryč!
A je to tu zas!
Ano, výpočet obrázku se opravdu nepovedl.
Mikrofon zjevně také pochází z 3D softwaru
a byl do scény zakalkulován zcela chybně.
Nemůže jít o chybu fotoaparátu, protože fotoaparáty jednoduše pořídí
plochý snímek všeho, co se ocitne před jejich objektivem.
A na vině nemůže být ani přenos, protože by nemohl vynechat pouze mikrofonní
hlavu nebo kabel, ale ovlivnil by celý obraz nebo jeho velké části.
Pozadí počítačem generovaných trojrozměrných objektů, jako je tento mikrofon.
Takové objekty vytváříte v několika - řekněme - vrstvách.
Nejprve se vytvoří základní tvar nebo drátěný model, poté se aplikují
barevné a texturní vrstvy a nakonec se přidají světelné efekty, abychom
to vysvětlili velmi jednoduše a bez mnoha odborných termínů.
Konečné vytvoření těchto objektů se nazývá vykreslování.
Při tomto procesu se všechny vrstvy spojí dohromady a vytvoří se hotový klip.
Vykreslování v reálném čase může samozřejmě vést k problémům, např. proto, že
počítač nedokáže vytvořit požadovaný výsledek dostatečně rychle nebo je procesor přetížen.
To je problematické zejména v případě, kdy
mají trojrozměrné objekty živě komunikovat s herci.
A právě o tom zde mluvíme.
Na následujících příkladech je nádherně vidět, že
ve skutečnosti mluvíme o počítačové grafice, která
je živě překrývána: 1. tento mikrofon.
Nejprve se třpytí, pak zmizí světelné odlesky, které tam
byly předtím, a hned z jednoho obrazu na druhý.
2.
Astronaut Don Pattit předvádí, jak se pije káva ve vesmíru.
Vypadá to zatím docela dobře, až na kvalitu obrazu.
Konec klipu je klíčový, protože - hups
- právě zde se káva náhle oddělí
od nádoby a vyskočí z ní, aniž
by ztratila svůj tvar.
Barevná rovina je zřetelně oddělena od roviny tvaru, což je možné pouze v
případě, že objekt pochází z 3D softwaru a živé vykreslování se nepovedlo.
Bezchybný omyl, a tedy další důkaz, že
NASA vytváří své snímky pomocí virtuální reality.
3.
Tak je tomu i ve třetím příkladu: odnikud se objeví plyšová figurka, se kterou lze dokonce živě komunikovat.
Nejdříve jsem si myslel, že předmět mohl být skrytý za takzvanou
maskou, ale na několika záběrech je vidět prosvítající ruka herečky.
Objekt byl tedy prolnut a nebyl zviditelněn maskováním,
což by vyřadilo ze hry další možnost.
Mimochodem, interakci s virtuálními objekty vysvětluje tzv. ragdoll
engine, který je běžný například ve videohrách.
Můžete si udělat nějaký průzkum, ale nebudu se tím dále zabývat.
Řízení pohybu by bylo také zajímavým vyhledávacím termínem, který by se dal přidat k tomuto tématu.
A když už jsme u virtuální reality, podívejte se na tohle.
Podívejte se na chlapa vlevo na obrázku, co se chystá udělat.
A je to tady.
Ano, teď se to vrací a vrací, ale je z toho opravdu jasné, co se stalo.
Sledujte ruce.
Vezme do levé ruky imaginární předmět, předá si
ho do pravé ruky a uchopí ho stranou.
Škoda jen, že předmět, kterého se chce zbavit, není vidět.
Technické vysvětlení: Kanál, na kterém měl být zobrazen
živý trojrozměrný objekt, nebyl během přenosu aktivní.
Zřejmě však v náhledu, protože, podívejte se na jeho oči.
Nedívá se na předmět, ale před sebe, jako by na
monitoru kontroloval, zda i jeho akce vypadá dobře a správně.
Chápu, řekl bych.
Je také možné, že herci používají kontaktní čočky pro přímou projekci náhledu na sítnici.
Ano, něco takového opravdu existuje!
Přesvědčte se sami.
Vidíme, že celé scény jsou
uměle sestříhané, jako například herec
astronaut vpravo na obrázku.
Při letmém pohledu na obrázek zjistíte, že
byl vystřižen a otočen do scény.
Vidíme velmi rovně řezanou grafickou chybu s
rovnoběžnými liniemi, které odpovídají úhlu sklonu muže.
Vyříznuto v bloku, takříkajíc otočeno o 190 stupňů a vloženo vpravo nahoře.
Osvětlení mužova obličeje také neodpovídá osvětlení obličeje
ženy a svědčí pro samostatný záběr.
Světlo je tvrdší, přímější a kontrastnější.
Jako bývalý fotograf vidím dvě různá nastavení
světla, a tedy dva různé záběry dohromady.
Tento je také skvělý.
Žádný glitsch, ale pěkná řezná chyba.
A vidíme - opět při
rychlosti 15 % - jak
se jako duch rozplyne ve
vzduchu, včetně chyb prostředí na
levé straně, kde několik objektů
vyklouzne vzhůru.
Zde byla instalována tzv. měkká clona, která
umožňuje plynulý přechod mezi dvěma scénami.
Je to prostě hloupé, když se takové odlesky objevují
v údajně nesestříhaných videích, kde by prostě neměly být.
Další pěkný a trapný příklad fade-in.
Na palubě ISS vidíme kouzelníky, kteří se
z ničeho nic objeví s vloženou sekvencí.
David Copperfield by záviděl.
Zde je chyba Ebnit.
V pozadí je vidět stín na tomto bílém obdélníku.
Nyní pozorně sledujte, co se děje s hlavou zadního účinkujícího.
Počítač vypočítá část zmíněného stínu o jednu úroveň před astroaktorem, a proto
je jeho hlava zpočátku částečně zakryta, jako by šlo o nadpraží dveří.
Pak se ale jeho hlava
pohybuje v rovině stínu, což
způsobuje logický problém softwaru.
Lysá hlava se nejprve spojí se stínem a pak se v něm rozplyne.
Vymazat chybu výpočtu CGI.
V dalším záběru se takzvaný trekking,
tedy sledování objektu, strašlivě pokazí.
Prsty pravé ruky jsou na mikrofonu.
Nyní se tato ruka odtáhne a bez korekčního pohybu, ale s
nepříjemnou grafickou chybou, jsou nyní prsty levé ruky u mikrofonu.
Ale když se ruka vrátí, je to opravdu legrační.
Prsty doslova vklouznou pod levou ruku bez
jakéhokoli odporu, což fyzicky prostě vůbec nefunguje.
Zřetelně je vidět snaha počítače o vytvoření čistého obrazu.
Kolem prstů jsou zřetelně vidět tmavé obrysy pořezaných
okrajů a dokonce i okousané konečky prstů.
Ne, milí fanoušci NASA, nejedná se o chyby v přenosu.
Další příklad, který myslím nemusím
komentovat, mluví sám za sebe.
Další vykreslený trojrozměrný objekt, který žije vlastním životem.
A pokud necháte scénu pokračovat, najednou se sekne.
Netuším, co se děje, ale vypadá to, že grafický
proces pro výpočet živého obrazu byl příliš horký.
Přejděme však k dalšímu důležitému bodu, který
odhaluje falšování záznamů NASA, k zelené obrazovce.
Hned na začátku moje nejoblíbenější nahrávka.
Video je oficiálně z kanálu NASA.
Název a odkazy jsou vloženy, takže neváhejte a zkontrolujte je.
Zajímavý je opět konec nahrávky.
Všichni tři astronauti se současně slévají do
jediného grafického bláta, zatímco pozadí zůstává nedotčené.
Ještě jednou.
Tentokrát se zaměřte na tyto objekty v popředí, protože i na ně se vztahuje grafická závada.
Nejzajímavější jsou však tyto zelené plochy.
Díky chybě ve vrstvě popředí můžeme přímo nahlédnout
do skutečného pozadí herců, které nazývají astronauty.
A toto je zelené plátno.
Z nějakého důvodu zůstalo maskování zelené oblasti zachováno, zatímco záznam
se sám zničil, aniž by se dotkl překrytého pozadí.
Odůvodnění chyby filmu nebo problému s přenosem je technicky nemožné.
Zaprvé by pak byl ovlivněn celý obraz, a ne jen tato extrémně selektivní část.
Za druhé, fotoaparáty nevytvářejí náhodné barvy.
Nemůžete produkovat zelenou tam, kde žádná zelená není.
A také chyby přenosu pouze ničí stávající
obrazový materiál a nevytvářejí barvy z ničeho.
Tak to funguje i ve filmu.
Tento klip velmi působivě ukazuje, jak lze
pomocí zeleného plátna vytvořit kompletní fiktivní světy.
Ve filmu to považujeme za samozřejmost.
Jakmile však obviníte NASA z falšování snímků touto technikou, většina lidí to považuje za absurdní.
Proč vlastně?
Proč nechceme uznat to, co je zřejmé, jakmile to odporuje našemu pohledu na svět?
Jsou pro nás iluze důležitější, takže prostě nechceme nic vidět?
To je jedno. Zelené plátno je dnes ve videu zcela běžnou praxí.
Několik objektů je skutečných, ostatní jsou vybledlé, jako zde
při natáčení Hobita nebo v mnoha dalších filmech.
Nebo dokonce v samotné NASA, jak je jasně
a pravděpodobně neúmyslně vidět zde ve zprávě.
Položte si otázku, proč je za ISS potřeba zelené
plátno, když všechny vesmírné záběry mají být skutečné?
Mezitím se technologie stále zdokonaluje a zelené plátno se stále více opouští.
Při moderním natáčení se používají LED stěny, které živě reagují na pohyb
kamery pomocí herních enginů, takže vypadají mnohem realističtěji a umožňují optimální osvětlení.
Další výhoda: herci sami vidí pozadí během natáčení -
a vše probíhá živě a v reálném čase.
Když už jsme u toho, vše lze nyní generovat v reálném čase.
Videohra Hellblade je toho neuvěřitelným příkladem.
Podívaná je vykreslována v reálném čase a přehrávána během milisekund.
Záběry lze přitom plynule spojovat, takže herec může vést dialog
sám se sebou, jako je tomu v tomto případě.
To mi vyhovuje.
Směřujeme tedy k době, kdy se již nebudou objevovat jasné důkazy
o falšování v důsledku nedbalostních nebo neúmyslných chyb zeleného plátna.
O to důležitější je uvědomit si, že NASA a spol. nám lžou jako když tiskne.
K tomuto bodu mám ještě jednu poznámku.
Zde George Bush starší navštívil NASA - a co vidíme v pozadí?
Takzvaný astronaut Tim Peake, který se má ve stejnou dobu nacházet na oběžné dráze
Země a který v současné době manipuluje se zelenou koulí na pozadí modré mřížky.
Na okraji je scéna orámována zařízením, které je vždy vidět ve skvělých přímých přenosech ISS.
Mimochodem, zelené objekty se ve filmu používají také jako orientační
body pro herce při pozdějším zapojení dalších 3D objektů.
A co pozadí, můžete se ptát sami sebe.
Později se snažili najít výmluvu pro pozadí a
prodat ho jako nástroj pro vědecké experimenty.
Ale podívejte se na to střízlivě:
Co je to sakra za experimenty?
K čemu to má sloužit?
Několik posledních příkladů:
Kromě toho, že obrazový procesor chtěl opět bez tepla,
a tak to blbne, až to padá, vidíme zde
také prozrazené prosvítání zelené obrazovky - právě teď.
A v dalším záběru software videa také
na chvíli přehlédne správné oříznutí zeleného pozadí.
Navíc je skvělým příkladem toho, že plovoucí objekty
a také oblečení astroaktorů jsou generovány ve 3D.
Podívejte se na kabel zblízka: Pokud toto není
jasná chyba ve výpočtu, co tedy ano?
U herců předpokládám, že budou použity tzv. motion-capture
obleky a odpovídající oblečení bude vloženo digitálně.
Bohužel to nemohu dokázat, ale vysvětlovalo by to, proč
jsou na osobě v první řadě chyby ve výpočtu.
Jak jsem řekl, při běžném natáčení by nic takového neexistovalo:
Pozadí zůstane nedotčené, vypočtené objekty se stanou pixelovým blátem.
Jsou to počítačem vytvořené obrázky, nic jiného.
Tenhle je také docela vtipný a vlastně i trochu děsivý:
Polovina hercovy tváře byla průhledná.
To se stane, když ve videoprogramu nastavíte příliš vysokou toleranci zelené barvy.
Poté jsou vybledlé i oblasti, které nejsou zelené, ale
například v důsledku nepříznivých stínů se k zelené přibližují.
Ale nechme to pro tuto chvíli být.
Existuje mnoho dalších důkazů o padělání snímků NASA.
Podle mého názoru však patří k nejjasnějším.
Už vím, jak silný je vnitřní odpor mnoha fanoušků NASA, kteří téměř
automaticky hledají vysvětlení, že se mýlím a NASA by nikdy nelhala.
Těmto lidem mohu jen říci: Nemá smysl zavírat oči před zjevným.
Nikdo není tak slepý jako ten, kdo nechce vidět!
Takže sledujte. Jsme klamáni a obelháváni!
Stále se těchto chyb dopouštějí, ani my je nedokážeme odhalit.
Jak bylo vysvětleno na začátku:
Při skutečném přenosu nesmí dojít k takové chybě, ani k jediné!
Dokazují, že dochází k padělání.
A pokud nyní vyvstává otázka: Proč vůbec záleží na tom, zda vesmírné organizace lžou, mohu jen říci: Uvědomte si, co všechno na NASA a spol. visí - celý náš pohled na svět.