65 évvel ezelőtt, 1958 októberében kezdte meg működését az amerikai űrkutatási hivatal, a NASA.
Ami egyesek számára az amerikai-amerikai kutatások arculatát jelenti, az mások számára egy
nagyon alaposan kidolgozott, de nem hibátlan megtévesztés, azaz hamisítvány gyártási helyszíne.
Pontosan ezek a hibák azok, amelyek a médiaszakemberek figyelmét felkeltik, és amelyeket ennek megfelelően kommentálnak.
Ez a helyzet az alábbi 20 perces dokumentumfilmben is,
amelynek célja, hogy az embereket saját véleményalkotásra ösztönözze.
Alapvetően nem kevesebb forog kockán, mint az egész világképünk.
Van egy komoly kérdésem.
Valóban valósak azok a képek, amelyeket a
NASA és társai űrvideóként mutatnak be nekünk?
Valódi felvételek, vagy talán csak hamisítványok, amelyeket egy filmstúdióban forgattak?
Felismeri a filmes trükkökre vagy akár a számítógépes virtuális valóságra utaló utalásokat vagy bizonyítékokat?
Térjünk a kérdések lényegére:
Mint 2004 óta szakmai tapasztalattal rendelkező médiaszolgáltató, állítom, hogy
minden, amit a NASA, az ESA és az összes
többi űrszervezet mutat nekünk, az stúdiófelvétel, green screen és
CGI, azaz számítógépen generált képanyag - új németül: Fake!
Ez az állítás valószínűleg nagy ellenállásba ütközik.
De azt hiszem, egy dologban már a kezdetektől fogva egyetértünk.
Ha a NASA felvételei valóban valódiak,
akkor csak hibátlan felvételeket láthatnánk.
Hibák, hollywoodi trükkök, a fizika törvényeit
kétségbe vonó, megkérdőjelezhető jelenetek nélkül.
Már egyetlen jelenet, amely ilyesmit mutatna, leleplezné a NASA-t és társait, mint hazugokat.
De nézd meg magad, és alakítsd ki a saját véleményedet.
Ebben az epizódban a glitches, a CGI és a green screen témakörét járjuk körül.
Általában kerülni fogom a szakkifejezéseket, amennyire csak lehetséges, és a lehető legegyszerűbben
fogom elmagyarázni, amit látok, hogy a laikusok is megértsék, mi történik.
Mégis, néhány dolgot meg kell említeni.
Azt hiszem, a legtöbb ember tud azonosulni a zöld képernyővel.
Ez az a zöld háttér, amelyet az emberek szívesen használnak filmezéshez.
Röviden elmagyarázva, egy látványosságot zöld vászon előtt veszel fel, a videóvágás
során eltávolítod a zöldet, és a színt a kívánt háttérrel helyettesíted.
Tehát nagyon rugalmasak vagytok, és nem vagytok kötve
a helyi viszonyokhoz a színpadi megjelenítés tekintetében.
Szükség szerint kék képernyőket is használnak.
Nem zöldek, hanem - ahogy a neve is mondja - kék színűek.
A zöld képernyő egyébként élő adásokban is működik.
Ott azonban néha kis buktatókkal.
A CGI a Computer Generated Imagery (számítógépes képalkotás) rövidítése.
Olyan tárgyak, amelyek például 3D-s szoftverekből származnak, és így mesterségesen lettek létrehozva.
A hibákat esetleg részletesebben el kell magyarázni:
Ezek egy számítógépes program meghibásodásai vagy számítási hibái, esetünkben grafikai hibák.
A szoftver feladata például egy virtuális képi jelenet
kiszámítása, amely egy színészt, néhány valós tárgyat, valamint
mesterségesen generált háromdimenziós tárgyakat és mesterséges hátteret tartalmaz.
Egy bizonyos ponton - bármilyen okból - számítási
hiba lép fel, esetleg a processzor túlterhelt.
Az érintett terület nem jelenik meg tisztán, és
furcsa artefaktumok, képugrások, torzulások vagy hasonlók jelennek meg.
A hibák tehát elég egyértelmű bizonyítékai a számítógépes manipulációnak.
Felmerül a kérdés, hogy van-e ilyesmi a NASA képein?
És a válasz egyértelműen IGEN! Abszolút!
Kezdjük ezzel a szeptember
22-i 9-i gyöngyszemmel:
Ez egy élő adás volt, amelyben Kamala Harris állítólag közvetlenül az ISS-sel beszélt telefonon.
Nézd meg alaposan!
Nos? Mit fedezett fel?
Itt is.
Még mindig nem láttál semmit?
Menjünk bele a részletekbe, nagyítsuk ki
és lassítsuk le a felvételt:
A mikrofonkábel vadul mozogni kezd.
Az űrhajós megpróbálja elütni, és egy gyönyörű glitchet hoz létre.
Úgy tűnik, a 3D szoftver már nem tudja eldönteni, hogy a kábel
a kéz felett vagy alatt jelenjen meg, amikor a kezet gyorsan mozgatjuk,
és így az gyakorlatilag összeolvad a kézzel, vagy áthalad rajta.
Láthatjuk tehát, hogy a kábel egy generált 3D-s objektum,
mert másképp nem lehet megmagyarázni ezt a jelenetet.
A képszámító szoftver nem jól
csinálja az úgynevezett ütközésfelismerést.
Más szóval, nem tudja pontosan követni, hogy melyik
képelem melyik képelemmel ütközzön, és így taszítást okozzon.
Ily módon a kéz egy elhaladó, nem ütköző tárgy lesz.
Remélem, ez félig-meddig érthető volt.
Szintén jó látni a fantom mikrofont egy kicsit hátrébb a filmben.
Most már itt van!
Most eltűnt!
Újra itt!
Megint elment!
És már megint ott!
Igen, a képszámítás nagyon rosszul sikerült.
A mikrofon is egyértelműen a 3D-s szoftverből származik,
és teljesen rosszul lett belekalkulálva a jelenetbe.
Ez nem lehet kamerahiba, mert a kamerák egyszerűen sima
képet készítenek arról, ami a lencséjük elé kerül.
És az átvitel sem lehet hibás, mert az nem csak a mikrofonfejet vagy
a kábelt hagyná ki, hanem az egész képet, vagy annak nagy részét érintené.
Háttér a számítógépen generált 3D-s tárgyakhoz, mint például ez a mikrofon.
Az ilyen objektumokat több - mondjuk - rétegben hozza létre.
Először az alapforma vagy a drótváz modell, majd a szín- és
textúrarétegek kerülnek alkalmazásra, és a végén a fényhatások adják meg a
végső simítást, hogy nagyon egyszerűen és sok szakkifejezés nélkül elmagyarázzuk.
Ezeknek az objektumoknak a végső létrehozását renderelésnek nevezzük.
A folyamat során az összes réteget összekötik, hogy egy kész klipet alkossanak.
Az élőben történő megjelenítés természetesen problémákhoz vezethet, például mert a számítógép nem
tudja elég gyorsan előállítani a kívánt eredményt, vagy a processzor túlterhelt.
Ez különösen akkor problémás, ha a 3D-s
tárgyaknak élőben kell interakcióba lépniük a színészekkel.
És erről van itt szó.
A következő példákból csodálatosan láthatod, hogy valójában
számítógépes grafikáról van szó, amelyet élőben helyeznek
egymásra: 1. ez a mikrofon.
Először csillog, aztán eltűnnek a fényvisszaverődések, amelyek korábban
ott voltak, és azonnal egyik képről a másikra.
2.
Don Pattit űrhajós színész bemutatja, hogyan kell kávét inni az űrben.
Eddig egész jól néz ki, eltekintve a képminőségtől.
A klipsz vége kulcsfontosságú, mert - hoppá
- itt válik el hirtelen a kávé
a tartályból, és pattan ki belőle anélkül,
hogy elveszítené az alakját.
A színsík egyértelműen elválik az alakzat síkjától, ami csak akkor lehetséges, ha
az objektum 3D-s szoftverből származik, és az élő renderelés rosszul sikerült.
Hibátlan tévedés, és így a következő bizonyíték arra,
hogy a NASA a virtuális valósággal készíti képeit.
3.
A harmadik példában is ez a helyzet: egy plüssfigura jelenik meg a semmiből, és még élőben is interakcióba léphetünk vele.
Először azt hittem, hogy a tárgy egy úgynevezett maszk
mögé rejtőzhetett, de néhány képkockán átfénylik a színésznő keze.
Tehát a tárgyat elegyítették, és nem maszkolásból tették
láthatóvá, ami a másik lehetőséget levenné az asztalról.
A virtuális tárgyakkal való interakciót egyébként az úgynevezett
ragdoll motor magyarázza, amely például a videojátékokban gyakori.
Nyugodtan végezzenek némi kutatást, de én nem fogok ebbe belemenni.
A mozgásvezérlés is érdekes keresőszó lenne a témához.
És ha már a virtuális valóságnál tartunk, ezt nézze meg.
Figyeld meg a képen balra látható fickót, hogy mire készül.
Itt is van.
Igen, ez most oda-vissza megy, de tényleg világossá teszi, hogy mi történt.
Vigyázz a kezekre.
Bal kezébe vesz egy képzeletbeli tárgyat,
átadja a jobb kezébe, és félrekapja.
Kár, hogy a tárgy, amitől meg akar szabadulni, nem látható.
Technikai magyarázat: A csatorna, amelyen az élő 3D-s objektumot
meg akarták mutatni, nem volt aktív az adás során.
Úgy tűnik azonban, az előzetesben, mert nézzétek a szemét.
Nem a tárgyat nézi, hanem előre tekint, mintha egy monitoron
ellenőrizné, hogy az ő cselekedete is jónak és helyesnek tűnik-e.
Megvagy, azt mondanám.
Az is lehetséges, hogy a színészek kontaktlencséket használnak a retinára történő közvetlen előnézeti vetítéshez.
Igen, tényleg van ilyen!
Nézd meg magad.
Láthatjuk, hogy egész jeleneteket vágnak össze
mesterségesen, mint például a kép jobb
oldalán látható űrhajós színészt.
Egy rövid pillantás a képre elárulja, hogy
a képet kivágták és elforgatták a jelenetbe.
Egy nagyon egyenes vágású grafikai hibát látunk,
párhuzamos vonalakkal, amelyek megfelelnek a férfi dőlésszögének.
Úgymond kivágva a blokkban, 190 fokkal elforgatva, és a jobb felső részbe illesztve.
A férfi arcának megvilágítása szintén nem egyezik a
nő arcának megvilágításával, és különálló felvétel mellett szól.
A fény keményebb, közvetlenebb és kontrasztosabb.
Mint korábbi fotós, két különböző fénybeállítást látok, és
ezért két különböző felvételt látok egymás mellett.
Ez is zseniális.
Nincs glitsch, de szép vágási hiba.
És látjuk - ismét 15%-os
sebességgel -, hogy mint egy
szellem, úgy tűnik el a
levegőben, beleértve a bal oldali
környezeti hibákat is, ahol néhány
tárgy felfelé csúszik.
Itt egy úgynevezett puha rekesz került beépítésre, amely lehetővé
teszi, hogy a két jelenet közötti átmenet zökkenőmentes legyen.
Egyszerűen hülyeség, amikor az ilyen fade-ek olyan állítólag vágatlan
videókban jelennek meg, ahol egyszerűen nem kellene, hogy legyenek.
Egy újabb szép és, nos, kínos példája a beolvadásnak.
Az ISS fedélzetén bűvészeket látunk, akik csak
úgy a semmiből tűnnek fel egy betétszekvenciával.
David Copperfield zöldülne az irigységtől.
Itt van egy Ebnit hiba.
A háttérben egy árnyék látható ezen a fehér téglalapon.
Most figyeljük meg figyelmesen, mi történik a hátsó előadó fejével.
A számítógép kiszámítja az említett árnyék egy részét, egy szinttel az asztro-színész
előtt, ezért a fejét kezdetben részben eltakarja, mintha egy ajtószárny takarná.
De aztán a feje áthalad
az árnyéksíkon, ami logikai problémát
okoz a szoftver számára.
A kopasz fej először összekapcsolódik az árnyékkal, majd átolvad rajta.
CGI számítási hiba törlése.
A következő felvételen az úgynevezett trekking,
azaz a tárgykövetés borzalmasan félresikerül.
A jobb kéz ujjai a mikrofonon vannak.
Most ezt a kezet elhúzzuk, és korrekciós mozdulat nélkül, de egy
csúnya grafikai hibával a bal kéz ujjai most a mikrofonhoz kerülnek.
De igazán vicces lesz, amikor a kezét visszaadják.
Az ujjak szó szerint ellenállás nélkül csúsznak a bal
kéz alá, ami fizikailag egyszerűen egyáltalán nem működik.
Jól látható a számítógép erőfeszítése a tiszta kép előállítására.
Az ujjak körül a vágott szélek sötét körvonalakként,
sőt, a lerágott ujjvégek is jól láthatók.
Nem, kedves NASA-rajongók, ezek nem átviteli hibák.
Egy másik példa, és nem hiszem, hogy
kommentálnom kell ezt a képugrást, önmagáért beszél.
Egy újabb renderelt 3D-s objektum, amelynek saját élete van.
Ha pedig hagyod, hogy a jelenet folytatódjon, akkor egyből elakad.
Fogalmam sincs, mi történt, de úgy tűnik, hogy az élő
kép kiszámításához szükséges grafikai folyamat egy kicsit túl forró volt.
De térjünk át a másik fontos pontra, hogy
leleplezzük a NASA felvételi hamisítását, a zöld képernyőre.
Rögtön az elején, a kedvenc felvételem.
A videó hivatalosan a NASA csatornájáról származik.
A cím és a linkek be vannak illesztve, így nyugodtan ellenőrizze.
Ismét érdekes a felvétel vége.
Mindhárom űrhajós szereplő egyszerre egyetlen grafikai sárrá
homályosodik, miközben a háttér érintetlen marad.
Még egyszer.
És ezúttal koncentrálj ezekre az előtérben lévő objektumokra, mert ezeket is érinti a grafikai hiba.
De a legérdekesebbek ezek a zöld területek.
Az elülső rétegben lévő hiba révén közvetlen bepillantást nyerhetünk
az általuk űrhajósoknak nevezett színészek mögötti valódi háttérbe.
Ez pedig a zöld vászon.
Valamilyen oknál fogva a zöld terület maszkolása megmaradt, miközben a
felvétel önmagát semmisítette meg anélkül, hogy a háttérhez hozzáért volna.
Az indoklás filmhiba vagy átviteli probléma technikailag lehetetlen.
Először is, ez az egész képet érintené, és nem csak ezt a rendkívül szelektív részt.
Másodszor, a fényképezőgépek nem véletlenszerű színeket állítanak elő.
Nem lehet zöldet termelni ott, ahol nincs zöld.
És az átviteli hibák is csak a meglévő képanyagot
pusztítják el, és nem hoznak létre színeket a semmiből.
Így működik ez a filmben.
Ez a klip nagyon hatásosan mutatja be, hogyan lehet
teljes fiktív világokat létrehozni egyszerűen egy zöld képernyő használatával.
A filmben ezt természetesnek vesszük.
De amint azzal vádoljuk a NASA-t, hogy ezzel a technikával hamisítja a képeket, a legtöbb ember abszurdnak tartja a dolgot.
Miért, tulajdonképpen?
Miért nem akarjuk tudomásul venni azt, ami nyilvánvaló, amint ellentmond a világnézetünknek?
Vajon az illúziók fontosabbak számunkra, hogy egyszerűen nem akarunk látni semmit?
Tökmindegy. A zöld képernyő manapság teljesen bevett gyakorlat a videókban.
Néhány tárgy valódi, a többit pedig be van fakítva,
mint itt A hobbit forgatásán vagy sok más filmben.
Vagy akár magánál a NASA-nál is, ahogy az itt
egy jelentésben világosan és vélhetően akaratlanul is látható.
Kérdezzétek meg magatoktól, miért van szükség zöld vászonra az
ISS mögött, amikor minden űrfelvételnek valósnak kellene lennie?
Eközben a technológia egyre jobb és jobb, és a zöldvászon egyre inkább eltűnik.
A modern forgatásokon olyan LED-falakat használnak, amelyek videojáték-motorok segítségével élőben reagálnak
a kameramozgásra, így sokkal valósághűbbnek tűnnek, és optimális megvilágítást tesznek lehetővé.
Egy másik előnye: a színészek maguk látják a hátteret a
forgatás alatt - és mindez élőben és valós időben működik.
Ha már itt tartunk, most már mindent lehet valós időben generálni.
A Hellblade című videojáték hihetetlenül jó példa erre.
A látvány valós időben jelenik meg, és ezredmásodperceken belül lejátszódik.
Ennek során a felvételek zökkenőmentesen összeilleszthetők, hogy - mint
itt is - a színész párbeszédet folytasson önmagával.
Ezzel elégedett vagyok.
Tehát olyan idők felé tartunk, amikor a gondatlan vagy nem szándékos zöld
képernyős hibák által elkövetett hamisítás egyértelmű bizonyítékai többé nem fordulnak elő.
Ezért most még fontosabb, hogy felismerjük, hogy a NASA és társai kőkeményen hazudnak nekünk.
Van még egy kérdésem ezzel kapcsolatban.
Itt idősebb George Bush látogatást tett a NASA-nál - és mit látunk a háttérben?
Az úgynevezett Tim Peake űrhajós, aki állítólag ugyanebben az időben Föld körüli pályán
tartózkodik, és aki jelenleg egy zöld gömböt kezel egy kék rácsos háttér előtt.
A szélén a jelenetet olyan berendezések keretezik, amelyek mindig láthatók az ISS nagyszerű élő adásaiban.
Egyébként a zöld objektumokat a filmben arra is használják, hogy tájékozódási
pontokat biztosítsanak a színészeknek, amikor később más 3D-s objektumokat is beépítenek.
És mi a helyzet a háttérrel, kérdezhetitek magatokat.
Később megpróbáltak ürügyet találni a háttérre,
és tudományos kísérletek eszközeként próbálták eladni.
De nézzük meg ezt józanul:
Miféle kísérletek ezek?
Milyen gyakorlati haszna van ennek?
Néhány utolsó példa:
Amellett, hogy a képfeldolgozó megint hőtlen akart lenni, és
addig akadozik, amíg le nem esik, itt is látjuk
a zöld képernyő árulkodó átfényesedését - most is.
A következő felvételen pedig a videószoftver egy pillanatra
elhibázza a zöld háttér helyes vágását is.
Ráadásul remek példa arra, hogy a lebegő tárgyak
és az asztro-színészek ruhái is 3D-ben generáltak.
Nézze meg alaposan a kábelt: Ha ez
nem egyértelmű számítási hiba, akkor mi az?
A színész esetében az a tippem, hogy úgynevezett motion-capture ruhákat
használnak majd, és a hozzá illő ruházatot digitálisan illesztik be.
Sajnos ezt nem tudom bizonyítani, de ez megmagyarázná,
hogy miért vannak számítási hibák a személyen.
Mint mondtam, normális filmezésnél nem lenne ilyen:
A háttér érintetlen marad, a számított tárgyak pixelsárrá válnak.
Ezek számítógép által generált képek, semmi más.
Ez is elég vicces, és valójában egy kicsit ijesztő:
A színész fél arcát átlátszóvá tették.
Ez történik, ha a zöld tűréshatárt túl magasra állítod a videoprogramban.
Ekkor azok a területek is elhalványulnak, amelyek nem zöldek, de
például a kedvezőtlen árnyékok miatt a zöld felé haladnak.
De hát, hagyjuk is ezt egyelőre.
Rengeteg további bizonyíték van a NASA képhamisításokra.
De ezek véleményem szerint a legvilágosabbak közé tartoznak.
Már tudom, milyen erős a belső ellenállás sok NASA-rajongóban, szinte automatikusan
magyarázatot keresve arra, hogy tévedek, és a NASA soha nem hazudna.
Ezeknek az embereknek csak azt tudom mondani: Nincs értelme szemet hunyni a nyilvánvaló dolgok felett.
Senki sem olyan vak, mint az, aki nem akar látni!
Szóval figyelj. Becsapnak és hazudnak nekünk!
Még mindig elkövetik ezeket a hibákat, és mi sem észleljük.
Amint azt az elején elmagyaráztuk:
A valódi adásokban soha nem lehet ilyen hiba, egyetlenegy sem!
Ezek bizonyítják, hogy hamisítás folyik.
És ha most felmerül a kérdés: miért számít egyáltalán, hogy az űrszervezetek hazudnak-e, csak annyit mondhatok: gondoljunk csak arra, hogy mi minden függ a NASA & Co-tól - az egész világnézetünk.