V októbri 1958, pred 65 rokmi, začala svoju činnosť americká vesmírna agentúra NASA.
To, čo je pre jedných figúrkou amerického výskumu, je pre druhých miestom
výroby veľmi dômyselne vykonaného, ale nie bezchybného podvodu, t. j. falzifikátu.
Práve tieto chyby upútajú pozornosť odborníkov v médiách a sú predmetom komentárov.
Tak je to aj v nasledujúcom 20-minútovom dokumente, ktorého
cieľom je povzbudiť ľudí, aby si vytvorili vlastný názor.
V podstate nejde o nič menšie ako o celý náš pohľad na svet.
Mám vážnu otázku.
Sú zábery, ktoré nám NASA a spol.
predkladajú ako videá z vesmíru, naozaj skutočné?
Ide o skutočné zábery alebo možno len o podvrhy natočené vo filmovom štúdiu?
Poznáte nejaké náznaky alebo dôkazy filmových trikov alebo dokonca počítačom vytvorenej virtuálnej reality?
Prejdime k podstate otázok:
Ako poskytovateľ mediálnych služieb s profesionálnymi skúsenosťami od roku 2004 tvrdím,
že všetko, čo nám NASA, ESA a všetky ostatné vesmírne organizácie
ukazujú, sú štúdiové zábery, zelené plátno a CGI, t. j. počítačom
vytvorený obrazový materiál - po novom nemecky: Fake!
Toto tvrdenie sa pravdepodobne stretne s veľkým odporom.
Myslím si však, že v jednej veci sa zhodneme hneď na začiatku.
Ak sú zábery NASA naozaj skutočné,
videli by sme len bezchybné zábery.
Bez chýb, bez hollywoodskych trikov, bez pochybných scén,
ktoré nás nútia pochybovať o fyzikálnych zákonoch.
Už len jedna scéna, ktorá by niečo také odhalila, by NASA a spol. odhalila ako klamárov.
Ale pozrite sa sami a vytvorte si vlastný názor.
V tejto epizóde sa pozrieme na glitche, CGI a zelené plátno.
Vo všeobecnosti sa budem čo najviac vyhýbať odborným termínom a vysvetľovať to,
čo vidím, čo najjednoduchšie, aby aj laici pochopili, o čo ide.
Napriek tomu je potrebné spomenúť niekoľko vecí.
Myslím, že väčšina ľudí sa dokáže stotožniť so zeleným plátnom.
Toto je zelené pozadie, ktoré ľudia radi používajú na filmovanie.
Stručne vysvetlené, natočíte predstavenie pred zeleným plátnom, pri úprave videa
odstránite zelenú farbu a nahradíte ju požadovanou farbou pozadia.
Ste teda veľmi flexibilní a nie ste viazaní
na miestne podmienky, pokiaľ ide o zastúpenie scén.
Podľa potreby sa používajú aj modré obrazovky.
Nie sú zelené, ale - ako hovorí ich názov - modré.
Mimochodom, zelené plátno funguje aj pri živom vysielaní.
Tam však niekedy s malými nástrahami.
CGI je skratka pre počítačom generované obrazy.
Objekty, ktoré napríklad pochádzajú z trojrozmerného softvéru, a teda boli umelo vytvorené.
Závady možno bude potrebné vysvetliť podrobnejšie:
Ide o poruchy alebo chyby výpočtu počítačového programu, v našom prípade o grafické chyby.
Softvér má napríklad vypočítať virtuálnu obrazovú scénu,
ktorá obsahuje herca, niekoľko skutočných objektov a
umelo vytvorené trojrozmerné objekty a umelé pozadie.
V určitom okamihu - z akéhokoľvek dôvodu -
dôjde k chybe výpočtu, prípadne je procesor preťažený.
Postihnutá oblasť sa nezobrazuje čisto a objavujú sa
zvláštne artefakty, skoky obrazu, skreslenie a podobne.
Závady sú teda jasným dôkazom počítačovej manipulácie.
Vyvstáva otázka, či je niečo podobné na snímkach NASA?
A odpoveď je jednoznačne ÁNO! Rozhodne!
Začnime týmto skvostom z
9. septembra 22:
Išlo o živé vysielanie, v ktorom Kamala Harrisová údajne telefonovala priamo s ISS.
Pozorne sa pozrite!
No? Čo ste objavili?
Opäť tu.
Ešte stále ste nič nevideli?
Prejdime do detailov, priblížme
a spomalme záber:
Kábel mikrofónu sa začne divoko pohybovať.
Astronaut sa ho pokúsi zraziť a vytvorí krásnu závadu.
Trojrozmerný softvér zrejme už nedokáže rozhodnúť, či sa má kábel
pri rýchlom pohybe ruky zobraziť nad ňou alebo pod ňou,
a tak sa prakticky spojí s rukou alebo ňou prejde.
Vidíme teda, že kábel je vygenerovaný trojrozmerný
objekt, pretože túto scénu nemožno vysvetliť inak.
Softvér na výpočet obrazu nevie
správne rozpoznať takzvanú kolíziu.
Inými slovami, nedokáže presne sledovať, ktorý obrazový prvok sa
s ktorým má zraziť, a tak spôsobiť odpudenie.
Týmto spôsobom sa ruka stáva prechádzajúcim, nekolíznym objektom.
Dúfam, že to bolo aspoň z polovice zrozumiteľné.
Príjemné je vidieť aj prízračný mikrofón, ktorý sa vo filme nachádza o niečo ďalej.
Teraz je tu!
Teraz je to preč!
Opäť späť!
Opäť preč!
A je to tu znova!
Áno, výpočet obrazu sa naozaj nepodaril.
Mikrofón zjavne tiež pochádza z 3D softvéru
a bol do scény zakalkulovaný úplne nesprávne.
Nemôže to byť chyba fotoaparátu, pretože fotoaparáty jednoducho urobia
plochý obraz všetkého, čo sa ocitne pred ich objektívom.
A na vine nemôže byť ani prenos, pretože by nemohol vynechať len hlavu
mikrofónu alebo kábel, ale ovplyvnil by celý obraz alebo jeho veľké časti.
Pozadie počítačom vytvorených trojrozmerných objektov, ako je tento mikrofón.
Takéto objekty vytvárate v niekoľkých - povedzme - vrstvách.
Najprv sa vytvorí základný tvar alebo drôtový model, potom sa aplikujú
vrstvy farieb a textúr a nakoniec sa pridajú svetelné efekty, aby
sa to vysvetlilo veľmi jednoducho a bez množstva odborných výrazov.
Konečné vytvorenie týchto objektov sa nazýva vykresľovanie.
Pri tomto procese sa všetky vrstvy spoja do hotového klipu.
Vykresľovanie naživo môže samozrejme viesť k problémom, napr. preto, že počítač
nedokáže vytvoriť požadovaný výsledok dostatočne rýchlo alebo je procesor preťažený.
To je problematické najmä vtedy, keď majú
trojrozmerné objekty naživo komunikovať s hercami.
A práve o tom tu hovoríme.
Na nasledujúcich príkladoch môžete nádherne vidieť, že
v skutočnosti hovoríme o počítačovej grafike, ktorá
je naživo prekrytá: 1. tento mikrofón.
Najprv sa leskne, potom zmiznú svetelné odrazy, ktoré tam
boli predtým, a hneď z jedného obrazu na druhý.
2.
Astronaut Don Pattit predvádza, ako sa pije káva vo vesmíre.
Zatiaľ vyzerá celkom dobre, až na kvalitu obrazu.
Koniec klipu je veľmi dôležitý, pretože
práve tu sa káva zrazu oddelí
od nádoby a vyskočí z nej
bez toho, aby stratila svoj tvar.
Farebná rovina je zreteľne oddelená od roviny tvaru, čo je možné len
vtedy, ak objekt pochádza z trojrozmerného softvéru a živé vykresľovanie sa nepodarilo.
Bezchybný prepočet, a teda ďalší dôkaz, že
NASA vytvára svoje snímky pomocou virtuálnej reality.
3.
Tak je to aj v treťom príklade: z ničoho nič sa objaví plyšová figúrka, s ktorou možno dokonca komunikovať naživo.
Najprv som si myslel, že objekt mohol byť skrytý za takzvanou
maskou, ale na niekoľkých záberoch je vidieť presvitajúcu ruku herečky.
Takže objekt bol zmiešaný a nebol viditeľný
z maskovania, čo by vylúčilo inú možnosť.
Mimochodom, interakciu s virtuálnymi objektmi vysvetľuje takzvaný ragdoll
engine, ktorý je bežný napríklad vo videohrách.
Môžete si urobiť nejaký prieskum, ale nebudem sa tým ďalej zaoberať.
Zaujímavým vyhľadávacím výrazom by bolo aj riadenie pohybu, ktoré by sa dalo pridať k tejto téme.
A keď už sme pri virtuálnej realite, pozrite si toto.
Pozrite sa na chlapíka vľavo na obrázku, čo sa chystá urobiť.
Tak a je to tu.
Áno, teraz to ide tam a späť, ale naozaj to objasňuje, čo sa stalo.
Sledujte ruky.
Vezme do ľavej ruky imaginárny predmet, podá si
ho do pravej a chytí ho nabok.
Škoda len, že predmet, ktorého sa chce zbaviť, nie je vidieť.
Technické vysvetlenie: Kanál, na ktorom sa mal zobraziť
živý trojrozmerný objekt, nebol počas prenosu aktívny.
Zrejme však v náhľade, pretože, pozrite sa na jeho oči.
Nepozerá sa na predmet, ale pozerá sa pred seba, akoby na
monitore kontroloval, či aj jeho činnosť vyzerá dobre a správne.
Chápem, povedal by som.
Je tiež možné, že herci používajú kontaktné šošovky na priamu projekciu náhľadu na sietnicu.
Áno, niečo také naozaj existuje!
Presvedčte sa sami.
Vidíme, že celé scény sú
umelo zostrihané, ako napríklad herec
astronaut na pravej strane obrázka.
Krátky pohľad na obrázok odhalí, že
bol vystrihnutý a otočený do scény.
Vidíme veľmi rovný grafický rez s paralelnými
líniami, ktoré zodpovedajú uhlu sklonu muža.
Vystrihnutý v bloku, takpovediac otočený o 190 stupňov a vložený vpravo hore.
Osvetlenie mužovej tváre sa tiež nezhoduje s osvetlením
tváre ženy a hovorí o samostatnom zábere.
Svetlo je tvrdšie, priamejšie a kontrastnejšie.
Ako bývalý fotograf vidím dve rôzne nastavenia
svetla, a teda aj dva rôzne zábery.
Tento je tiež skvelý.
Žiadny glitsch, ale pekná chyba pri rezaní.
A vidíme - opäť pri
15 % rýchlosti - ako
sa rozplynie vo vzduchu, vrátane
environmentálnych chýb na ľavej strane,
kde niekoľko objektov skĺzne nahor.
Tu bola nainštalovaná tzv. mäkká clona, ktorá
umožňuje plynulý prechod medzi dvoma scénami.
Je jednoducho hlúpe, keď sa takéto fades objavujú v
údajne neupravených videách, kde by jednoducho nemali existovať.
Ďalší pekný a trápny príklad fade-in.
Na palube ISS vidíme kúzelníkov, ktorí sa
zjavia z ničoho nič s vloženou sekvenciou.
David Copperfield by bol zelený od závisti.
Tu je chyba Ebnit.
V pozadí môžete vidieť tieň na tomto bielom obdĺžniku.
Teraz pozorne sledujte, čo sa stane s hlavou zadného účinkujúceho.
Počítač vypočíta časť spomínaného tieňa o jednu úroveň pred astroaktorom,
preto je jeho hlava spočiatku čiastočne zakrytá akoby nadpražím dverí.
Potom sa však jeho hlava
pohybuje cez rovinu tieňa, čo
spôsobuje logický problém pre softvér.
Lysá hlava sa najprv spojí s tieňom a potom sa cez neho rozplynie.
Vymazanie chyby výpočtu CGI.
V ďalšom zábere sa takzvaný trekking,
teda sledovanie objektu, strašne pokazí.
Prsty pravej ruky sú na mikrofóne.
Teraz je táto ruka odtiahnutá a bez korekčného pohybu, ale s
nepríjemnou grafickou chybou, sú teraz prsty ľavej ruky pri mikrofóne.
Ale keď sa ruka vráti, je to naozaj zábavné.
Prsty doslova skĺznu pod ľavú ruku bez
akéhokoľvek odporu, čo fyzicky jednoducho vôbec nefunguje.
Jasne viditeľná je snaha počítača o vytvorenie čistého obrazu.
Okolo prstov sú zreteľne viditeľné tmavé obrysy porezaných
okrajov a dokonca aj ohryzené končeky prstov.
Nie, milí fanúšikovia NASA, toto nie sú chyby prenosu.
Ďalší príklad, a myslím, že tento skok na
obrázku nemusím komentovať, hovorí sám za seba.
Ďalší vykreslený trojrozmerný objekt s vlastným životom.
A ak necháte scénu pokračovať, v jednom okamihu sa pokazí.
Netuším, čo sa deje, ale vyzerá to, že grafický
proces pre výpočet živého obrazu bol príliš horúci.
Prejdime však k ďalšiemu dôležitému bodu, ktorý
odhalí falšovanie záznamov NASA, k zelenej obrazovke.
Hneď na začiatku moja obľúbená nahrávka.
Video je oficiálne z kanála NASA.
Názov a odkazy sú vložené, takže neváhajte a skontrolujte ich.
Koniec nahrávky je opäť zaujímavý.
Všetci traja astronauti sa súčasne rozmazávajú do jedného
grafického bahna, zatiaľ čo pozadie zostáva nedotknuté.
Ešte raz.
Tentoraz sa zamerajte na tieto objekty v popredí, pretože aj na ne sa vzťahuje grafická chyba.
Najzaujímavejšie sú však tieto zelené plochy.
Vďaka chybe vo vrstve popredia máme možnosť priamo nahliadnuť do
skutočného pozadia, ktoré sa skrýva za hercami, ktorých nazývajú astronautmi.
A toto je zelené plátno.
Z nejakého dôvodu zostalo maskovanie zelenej oblasti zachované, zatiaľ čo
zábery sa zničili bez toho, aby sa dotkli prekrytého pozadia.
Odôvodnenie chyby filmu alebo problému s prenosom je technicky nemožné.
Po prvé, potom by bol ovplyvnený celý obrázok, a nie len táto mimoriadne selektívna časť.
Po druhé, fotoaparáty nevytvárajú náhodné farby.
Nemôžete produkovať zelenú tam, kde nie je zelená.
Chyby prenosu tiež iba ničia existujúci obrazový
materiál a nevytvárajú farby z ničoho.
Takto to funguje aj vo filme.
Tento klip veľmi pôsobivo ukazuje, ako môžete vytvoriť
kompletné fiktívne svety jednoducho pomocou zeleného plátna.
Vo filme to považujeme za samozrejmosť.
Ale hneď ako obviníte NASA z falšovania snímok touto technikou, väčšina ľudí to považuje za absurdné.
Prečo vlastne?
Prečo nechceme uznať to, čo je zrejmé, akonáhle to odporuje nášmu pohľadu na svet?
Sú pre nás ilúzie dôležitejšie, takže jednoducho nechceme nič vidieť?
Čokoľvek. Zelené plátno je v súčasnosti vo videu úplne bežnou praxou.
Niekoľko objektov je skutočných, ostatné sú vyblednuté, ako tu
počas natáčania Hobita alebo v mnohých iných filmoch.
Alebo aj v samotnej NASA, ako je to
jasne a pravdepodobne neúmyselne vidieť tu v správe.
Položte si otázku, prečo je potrebné zelené plátno za
ISS, keď všetky vesmírne zábery majú byť skutočné?
Medzitým sa technológia stále zlepšuje a zelené plátno sa čoraz viac vynecháva.
Pri moderných záberoch sa používajú LED steny, ktoré pomocou herných mechanizmov reagujú
na pohyb kamery, vďaka čomu vyzerajú oveľa realistickejšie a umožňujú optimálne osvetlenie.
Ďalšia výhoda: herci počas natáčania sami vidia pozadie -
a všetko prebieha naživo a v reálnom čase.
Keď už sme pri tom, všetko sa teraz dá generovať v reálnom čase.
Videohra Hellblade je toho neuveriteľným príkladom.
Predstavenie sa vykresľuje v reálnom čase a prehráva sa v priebehu milisekúnd.
Zábery sa pritom dajú plynule spájať, takže herec môže viesť
dialóg sám so sebou, ako je to v tomto prípade.
Som s tým spokojný.
Takže smerujeme k časom, keď sa už nebudú vyskytovať jasné dôkazy
o falšovaní v dôsledku nedbanlivosti alebo neúmyselných chýb zelenej obrazovky.
O to dôležitejšie je uvedomiť si, že NASA a spol. nám klamú.
K tomuto bodu mám ešte jednu poznámku.
Tu George Bush starší navštívil NASA - a čo vidíme v pozadí?
Takzvaný astronaut Tim Peake, ktorý by sa mal v tom istom čase nachádzať na
obežnej dráhe Zeme a ktorý momentálne ovláda zelenú guľu na pozadí modrej mriežky.
Na okraji je scéna orámovaná zariadením, ktoré je vždy vidieť vo veľkých živých vysielaniach ISS.
Mimochodom, zelené objekty sa vo filme používajú aj na zabezpečenie orientačných
bodov pre hercov, keď sa majú neskôr zakomponovať ďalšie 3D objekty.
A čo pozadie, môžete sa pýtať sami seba.
Neskôr sa snažili nájsť ospravedlnenie pre pozadie a
predávať ho ako nástroj na vedecké experimenty.
Ale pozrite sa na to triezvo:
Čo je to za experimenty?
Aký praktický význam to má mať?
Niekoľko posledných príkladov:
Okrem toho, že obrazový procesor chcel opäť bez
tepla a glitchuje, až kým neklesne, vidíme tu
aj výrečné presvitanie zelenej obrazovky - práve teraz.
A na ďalšom zábere softvér videa na
chvíľu prehliadne aj správne orezanie zeleného pozadia.
Okrem toho je skvelým príkladom toho, že plávajúce objekty
a tiež oblečenie astroaktérov sú generované v 3D.
Pozorne sa pozrite na kábel: Ak toto nie
je jasná chyba vo výpočte, čo potom?
Hádam, že pre hercov sa použijú takzvané motion-capture
obleky a zodpovedajúce oblečenie sa vloží digitálne.
Žiaľ, nemôžem to dokázať, ale vysvetľovalo by to, prečo
sú na osobe v prvom rade chyby vo výpočte.
Ako som povedal, pri bežnom natáčaní by nič také neexistovalo:
Pozadie zostane nedotknuté, vypočítané objekty sa stanú pixelovým blatom.
Sú to počítačom vytvorené obrázky, nič iné.
Tento je tiež celkom vtipný a vlastne aj trochu desivý:
Polovica hercovej tváre bola priehľadná.
To sa stane, keď vo videoprograme nastavíte príliš vysokú toleranciu zelenej farby.
Potom sa vyblednú aj oblasti, ktoré nie sú zelené, ale
napríklad v dôsledku nepriaznivých tieňov sa posúvajú smerom k zelenej.
Ale nechajme to zatiaľ tak.
Existuje množstvo ďalších dôkazov o falšovaní snímok NASA.
Podľa môjho názoru však patria k najjasnejším.
Už viem, aký silný vnútorný odpor sa vzbúril v mnohých fanúšikoch NASA, ktorí
takmer automaticky hľadajú vysvetlenie, že sa mýlim a NASA by nikdy neklamala.
Týmto ľuďom môžem len povedať: Nemá zmysel zatvárať oči pred očividným.
Nikto nie je tak slepý ako ten, kto nechce vidieť!
Tak sa pozerajte. Podvádzajú nás a klamú nám!
Stále sa dopúšťajú týchto chýb, ani my ich nedokážeme odhaliť.
Ako bolo vysvetlené na začiatku:
V skutočných prenosoch sa nikdy nesmie vyskytnúť takáto chyba, ani jedna!
Dokazujú, že dochádza k falšovaniu.
A ak sa teraz vynára otázka: Prečo vôbec záleží na tom, či vesmírne organizácie klamú, môžem len povedať: Zvážte, čo všetko visí na NASA a spol. - celý náš pohľad na svet.