Vojenské převraty v Nigeru 26. července a v Gabonu
30. srpna letošního roku jsou nejnovějšími z řady převratů,
které v posledních letech zasáhly západní Afriku a Sahel.
Západní politici a média tyto násilné svržení vlády odsoudili a vyzývají k návratu ústavně zvolených prezidentů.
Africká aliance ECOWAS, známá jako spojenec Západu, po převratu okamžitě vyloučila
své členské země a nové vládě v Nigeru dokonce pohrozila válkou.
Vzniká tak dojem, že svržený prezident vládl svému lidu
dostatečně a že je třeba lid zachránit před pučisty.
Ty však na převraty reagovaly zcela odlišným způsobem.
V Nigeru, Gabonu a také v Burkině
Faso, jásají nad vojenskými pučisty a oslavují odstranění starých vládců. Jak lze toto nadšení vysvětlit?
Je pozoruhodné, že posledních šest afrických zemí, kde
byl prezident násilně odstraněn, jsou bývalé francouzské kolonie.
Přestože jsou již více než 60 let nezávislé,
stále podléhají vojenskému, finančnímu a hospodářskému diktátu Francie.
1. vojenské:
Francie má ve svých koloniích stále umístěné vojáky.
Společně s USA ovlivňují domácí armádu prostřednictvím výcvikových programů pro africké důstojníky.
2. finance:
Niger a Gabon patří mezi 14 západoafrických států, které Francie zavázala
odevzdat 85 % svých devizových rezerv a 100 % zlatých rezerv.
Jako měnu si dodnes musejí ponechat CFA franky [= západoafrický frank] z koloniální éry.
Její směnný kurz diktuje francouzská
centrální banka ve prospěch Francie:
Například v roce 1994 to znamenalo ze dne na den devalvaci franku CFA, což znamenalo,
že vývoz z kolonií měl poloviční hodnotu a dovozní ceny vzrostly o 50 %.
Není proto divu, že devět ze 14 zemí CFA patří mezi nejchudší na světě, přestože jsou bohaté na suroviny.
3. ekonomika:
Poslanec Evropského parlamentu Martin Sonneborn uvádí problematiku systematického hospodářského vykořisťování a jeho důsledků takto:
Ve Francii není jediný aktivní důl na zlato.
Přesto má tento (dříve) zločinecký koloniální stát s 2436 tunami čtvrté největší zlaté rezervy na světě.
(Bývalá) francouzská kolonie Mali má přesně 0,0 tuny zlata, ačkoli má v zemi několik
desítek dolů (včetně 14 oficiálních), kde se ho ročně vytěží plných 70 tun.
Z výnosů z téměř 60 tun zlata vytěženého (odhadem) 600 000
dětmi v (bývalé) francouzské kolonii Burkina Faso připadá pouze 10 %
na zemi, ale 90 % na nadnárodní těžební společnosti. [ ...
] (Bývalá) francouzská kolonie Niger má nejkvalitnější uranové rudy v Africe
a je sedmým největším producentem uranu na světě, ale podle Světové
banky není 81,4 % jejích obyvatel ani připojeno k elektrické síti.
40 % dětí žije pod hranicí chudoby, třetina dětí trpí podváhou a míra negramotnosti je 63 %.
Pouze polovina obyvatel má přístup k čisté pitné vodě a jen 16 % je napojeno na odpovídající kanalizaci. [ ... ]
Jak je možné, že se Afrika, která má tolik bohatství, stala nejchudším kontinentem světa?
Podle Sonneborna má politolog Michael Parenti na tuto otázku velmi
jednoduchou odpověď: Chudé země nejsou "nedostatečně rozvinuté", ale "nadměrně využívané".
Z tohoto pohledu se nedávné převraty jeví jako opožděný
pokus Afriky osvobodit se od systému vykořisťování a útlaku.
Nová hlava státu Burkina Faso Ibrahim Traoré popisuje osm let před
převratem v roce 2022 jako nejbarbarštější a nejnásilnější formu imperiálního neokolonialismu.
Na červencovém summitu o Africe v Petrohradě vyzval Traoré všechny
představitele afrických států, aby kontinent od tohoto systému osvobodili.
Řekl: Problémem jsou hlavy afrických států, které nijak nepřispívají k
boji lidu a dokonce hrají na stejnou notu jako imperialisté.
Nazývají nás milicemi, muži, kteří nerespektují lidská práva. O jakých lidských právech mluví?
[...] My, africké hlavy států, se musíme přestat chovat jako
loutky, které skáčou pokaždé, když imperialisté zatahají za provázky.
Proč se však africké státy od tohoto systému již dávno
neosvobodily? Jsou jejich prezidenti skutečně jen loutkami západních zájmů?
Při pohledu do nedávné minulosti bývalá zástupkyně Africké unie v
USA Dr. Arikana Chihombori-Quao vysvětluje, že ti vůdci, kteří se
snažili dosáhnout toho nejlepšího pro svůj lid, byli zavražděni.
Ještě než se prezident dostane k moci, jsou pro něj tabu:
Armáda, finance, nerostné zdroje.
Nesmí se jich dotknout, protože kdyby to udělal, nemusel by přežít den.
Dokud se těmto oblastem vyhýbá, může vládnout, jak se mu zlíbí.
Vážení diváci, není to výsměch, když západní politici a média
mluví o zachování ústavního pořádku, ačkoli ve skutečnosti mají na
mysli jen ty prezidenty, kteří nečinně přihlížejí rozprodeji svých zemí?
Neobjevuje se na tomto pozadí požadavek na znovudosazení nigerijského prezidenta ve zcela jiném světle?
Jakým právem požaduje západoafrická konfederace ECOWAS, která Nigeru bezprostředně po převratu
hrozila válkou, zachování ústavního pořádku, který nezajišťuje důstojný život jeho obyvatel?
Je zřejmé, že nejde o ochranu demokracie, kterou západní země neustále ospravedlňují
své bezohledné jednání, ale o tvrdou ekonomickou a mocenskou politiku, kvůli níž
se ECOWAS nechal zkorumpovat stejně jako západní politici a média.
Je proto na nás všech, abychom přestali akceptovat tento do očí bijící dvojí metr. Je nejvyšší čas, aby byl vytvořen nezávislý mezinárodní lidový soud, který by zajistil spravedlnost a pohnal odpovědné pachatele k odpovědnosti.