A július 26-i nigeri és az idei augusztus 30-i
gaboni katonai puccsok a legújabbak abban a sorozatban, amely
az elmúlt években végigsöpört Nyugat-Afrikán és a Száhel-övezeten.
A nyugati politikusok és a média elítélte ezeket az erőszakos kormánybuktatásokat, és az alkotmányosan megválasztott elnökök visszatérését követelik.
A nyugati szövetségesként ismert afrikai szövetség, az ECOWAS a puccsok után
azonnal kizárta tagországait, sőt háborúval fenyegette meg az új nigeri kormányt.
Ez azt a benyomást kelti, hogy a leváltott elnök megfelelően kormányozta
népét, és hogy a népet meg kellett menteni a puccsistáktól.
Ezek azonban teljesen másképp reagáltak a puccsokra.
Nigerben, Gabonban és Burkinában is
Faso, a katonai puccsistákat éltetik, és a régi uralkodók eltávolítását ünneplik. Mivel magyarázható ez a lelkesedés?
Feltűnő, hogy az utolsó hat afrikai ország, ahol
az elnököt erőszakkal eltávolították, egykori francia gyarmatok.
Bár több mint 60 éve függetlenek, még mindig
Franciaország katonai, pénzügyi és gazdasági diktátuma alatt állnak.
1. katonai:
Franciaország még mindig állomásoztat katonákat gyarmatain.
Az USA-val együtt az afrikai tiszteknek szóló képzési programokon keresztül befolyásolják a hazai hadsereget.
2. pénzügyek:
Volt francia gyarmatként Niger és Gabon azon 14 nyugat-afrikai állam közé tartozik,
amelyeket Franciaország arra kötelezett, hogy devizatartalékaik 85%-át és aranytartalékaik 100%-át átadják.
A gyarmati korszak CFA-frankját [= nyugat-afrikai frank] a mai napig meg kell tartaniuk fizetőeszközként.
Árfolyamát a francia központi
bank diktálja Franciaország javára:
Ez például 1994-ben egyik napról a másikra leértékelte a CFA frankot, ami azt jelentette, hogy
a gyarmatokból származó export csak a felét érte, az importárak pedig 50 %-kal emelkedtek.
Ezért nem meglepő, hogy a 14 CFA-ország közül kilenc a világ legszegényebbjei közé tartozik, annak ellenére, hogy nyersanyagokban gazdag.
3. gazdaság:
Martin Sonneborn európai parlamenti képviselő a következőképpen veti fel a rendszeres gazdasági kizsákmányolás kérdését és annak következményeit:
Franciaországban egyetlen aktív aranybánya sincs.
Mindazonáltal ez a (korábban) bűnös gyarmati állam rendelkezik a világ negyedik legnagyobb aranytartalékával, 2436 tonnával.
A (volt) francia gyarmat, Mali pontosan 0,0 tonna arannyal rendelkezik, noha az országban
több tucat bányája van (köztük 14 hivatalos), ahol évente 70 tonnát bányásznak belőle.
A Burkina Faso (volt) francia gyarmaton (becslések szerint) 600 000 gyermek
által bányászott közel 60 tonna aranyból származó bevételnek csak 10%-a jut
az országba, 90%-a viszont a multinacionális aranybányászati vállalatokhoz. [ ...
] A (volt) francia gyarmat, Niger Afrikában a legmagasabb minőségű uránércekkel
rendelkezik, és a világ hetedik legnagyobb urántermelője, de a Világbank szerint
a lakosság 81,4%-a még az elektromos hálózathoz sem csatlakozik.
A lakosság 40 %-a a szegénységi küszöb alatt él, a gyermekek egyharmada alultáplált, az analfabéták aránya 63 %.
A lakosoknak csak a fele jut tiszta ivóvízhez, és csak 16%-uk rendelkezik megfelelő szennyvízelvezetéssel. [ ... ]
Hogyan lehet, hogy Afrika, amely olyan sok gazdagsággal rendelkezik, a világ legszegényebb kontinensévé vált?
Sonneborn szerint Michael Parenti politológusnak nagyon egyszerű válasza van erre
a kérdésre: A szegény országok nem "elmaradottak", hanem "túlságosan kizsákmányoltak".
Ebből a szempontból a közelmúltbeli államcsínyek úgy tűnnek fel, mint Afrika
késedelmes kísérlete arra, hogy megszabaduljon a kizsákmányolás és az elnyomás rendszerétől.
Burkina Faso új államfője, Ibrahim Traoré a 2022-es puccs előtti
nyolc évet a birodalmi neokolonializmus legbarbárabb, legbrutálisabb formájaként jellemzi.
A júliusi szentpétervári Afrika-csúcstalálkozón Traoré felhívást intézett az afrikai államok
képviselőihez, hogy szabadítsák meg a kontinenst ettől a rendszertől.
Azt mondta: "A probléma az afrikai államfőkkel van, akik semmit sem tesznek
hozzá a népek harcához, sőt ugyanazt a dallamot játsszák, mint az imperialisták.
Milicistáknak neveznek minket, olyan embereknek, akik nem tartják tiszteletben az emberi jogokat. Milyen emberi jogokról beszélnek?
[...] Nekünk, afrikai államfőknek abba kell hagynunk, hogy úgy viselkedjünk, mint a
bábuk, akik minden alkalommal ugranak, amikor az imperialisták megrántják a zsinórokat.
De miért nem szabadultak meg az afrikai államok már régen ettől
a rendszertől? Vajon az elnökök valóban csak a nyugati érdekek bábjai?
A közelmúltat vizsgálva az Afrikai Unió korábbi amerikai képviselője,
Dr. Arikana Chihombori-Quao kifejti, hogy azokat a vezetőket, akik
a legjobbat akarták elérni népük számára, meggyilkolták.
Még mielőtt egy elnök hatalomra kerülne, tabuk vannak számára:
A hadsereg, a pénzügyek, az ásványkincsek.
Ezekhez nem szabad hozzányúlnia, mert ha mégis, lehet, hogy nem éli túl a napot.
Amíg elkerüli ezeket a területeket, addig úgy kormányozhat, ahogy akar.
Kedves nézők, nem gúnyolódás-e, amikor a nyugati politikusok és a
média az alkotmányos rend megőrzéséről beszélnek, miközben valójában csak azokra
az elnökökre gondolnak, akik tétlenül nézik, hogy országukat kiárusítják?
Ennek fényében nem jelenik-e meg teljesen más megvilágításban a nigériai elnök visszahelyezésének követelése?
Milyen jogon követeli a nyugat-afrikai szövetség, az ECOWAS, amely a puccs után azonnal háborúval fenyegette
Nigert, egy olyan alkotmányos rend fenntartását, amely nem biztosít méltó életet a lakosság számára?
Nyilvánvaló, hogy itt nem a demokrácia védelméről van szó, amivel a nyugati
országok folyamatosan igazolják gátlástalan cselekedeteiket, hanem kemény gazdasági és hatalmi politikáról, amelyhez
az ECOWAS megrontotta magát, valamint a nyugati politikusokat és médiát.
Ezért mindannyiunk feladata, hogy ne fogadjuk el ezt az égbekiáltó kettős mércét. Legfőbb ideje, hogy egy független nemzetközi népbíróság jöjjön létre az igazságszolgáltatás biztosítása és a felelős elkövetők felelősségre vonása érdekében.