Vojenské prevraty v Nigeri 26. júla a v Gabone
30. augusta tohto roku sú najnovšími zo série prevratov,
ktoré v posledných rokoch zasiahli západnú Afriku a Sahel.
Západní politici a médiá odsúdili tieto násilné zvrhnutia vlád a vyzývajú na návrat ústavne zvolených prezidentov.
Africká aliancia ECOWAS, známa ako spojenec Západu, po prevrate okamžite vylúčila
svoje členské krajiny a novej vláde v Nigeri dokonca pohrozila vojnou.
To vytvára dojem, že zosadený prezident riadil svoj ľud
primerane a že ľud bolo potrebné zachrániť pred pučistami.
Tie však na prevraty reagovali úplne inak.
V Nigeri, Gabone a tiež v Burkine
Faso oslavujú vojenských pučistov a oslavujú odstránenie starých vládcov. Ako sa dá vysvetliť toto nadšenie?
Je zarážajúce, že posledných šesť afrických krajín, v ktorých
bol násilne odstránený prezident, sú bývalé francúzske kolónie.
Hoci sú už viac ako 60 rokov nezávislé, stále
sú pod vojenským, finančným a hospodárskym diktátom Francúzska.
1. vojenské:
Francúzsko má stále vojakov vo svojich kolóniách.
Spolu s USA ovplyvňujú domácu armádu prostredníctvom programov odbornej prípravy afrických dôstojníkov.
2. financie:
Niger a Gabon ako bývalé francúzske kolónie patria medzi 14 západoafrických štátov, ktoré
Francúzsko zaviazalo odovzdať 85 % svojich devízových rezerv a 100 % zlatých rezerv.
Ako menu si dodnes ponechali franky CFA [= západoafrický frank] z koloniálnej éry.
Jeho výmenný kurz diktuje francúzska
centrálna banka v prospech Francúzska:
Napríklad v roku 1994 to znamenalo, že CFA frank bol zo dňa na deň devalvovaný, čo
znamenalo, že vývoz z kolónií mal len polovičnú hodnotu a dovozné ceny vzrástli o 50 %.
Nie je preto prekvapujúce, že deväť zo 14 krajín CFA patrí medzi najchudobnejšie na svete napriek ich surovinovej bohatosti.
3. hospodárstvo:
Poslanec Európskeho parlamentu Martin Sonneborn nastoľuje otázku systematického hospodárskeho vykorisťovania a jeho dôsledkov takto:
Vo Francúzsku nie je ani jedna aktívna baňa na zlato.
Napriek tomu má tento (kedysi) zločinecký koloniálny štát s 2 436 tonami štvrté najväčšie zlaté rezervy na svete.
(Bývalá) francúzska kolónia Mali má presne 0,0 tony zlata, hoci má v krajine niekoľko
desiatok baní (vrátane 14 oficiálnych), v ktorých sa ho ročne vyťaží celých 70 ton.
Z výnosov z takmer 60 ton zlata vyťaženého (odhadom) 600 000 deťmi
v (bývalej) francúzskej kolónii Burkina Faso ide do krajiny len 10 %,
ale 90 % pripadá nadnárodným korporáciám ťažiacim zlato. [ ...
] (Bývalá) francúzska kolónia Niger má najkvalitnejšie uránové rudy v Afrike a
je siedmym najväčším producentom uránu na svete, ale podľa Svetovej banky 81,4
% jej obyvateľov nie je pripojených ani na elektrickú sieť.
40 % detí žije pod hranicou chudoby, tretina detí trpí podváhou a miera negramotnosti je 63 %.
Iba polovica obyvateľov má prístup k čistej pitnej vode a iba 16 % je napojených na primeranú kanalizáciu. [ ... ]
Ako je možné, že Afrika, ktorá má také veľké bohatstvo, sa stala najchudobnejším kontinentom na svete?
Podľa Sonneborna má politológ Michael Parenti na túto otázku veľmi jednoduchú
odpoveď: Chudobné krajiny nie sú "nedostatočne rozvinuté", ale "nadmerne využívané".
Z tohto pohľadu sa nedávne prevraty javia ako oneskorený
pokus Afriky oslobodiť sa od systému vykorisťovania a útlaku.
Nová hlava štátu Burkina Faso Ibrahim Traoré opisuje osem rokov pred
prevratom v roku 2022 ako najbarbarskejšiu a najnásilnejšiu formu imperiálneho neokolonializmu.
Na júlovom samite o Afrike v Petrohrade vyzval Traoré všetkých
predstaviteľov afrických štátov, aby oslobodili kontinent od tohto systému.
Povedal: Problémom sú hlavy afrických štátov, ktoré nijako neprispievajú k
boju ľudu a dokonca hrajú na rovnakú nôtu ako imperialisti.
Nazývajú nás milíciami, ľuďmi, ktorí nerešpektujú ľudské práva. O akých ľudských právach hovoria?
[...] My, hlavy afrických štátov, sa musíme prestať správať ako
bábky, ktoré vyskočia vždy, keď imperialisti zatiahnu za nitky.
Prečo sa však africké štáty už dávno neoslobodili od tohto
systému? Sú ich prezidenti naozaj len bábkami západných záujmov?
Pri pohľade na nedávnu minulosť bývalá zástupkyňa Africkej únie v
USA Dr. Arikana Chihombori-Quao vysvetľuje, že tí vodcovia, ktorí sa
snažili dosiahnuť to najlepšie pre svoj ľud, boli zavraždení.
Ešte predtým, ako sa prezident dostane k moci, existujú pre neho tabu:
Armáda, financie, nerastné zdroje.
Nesmie sa ich dotknúť, pretože ak to urobí, nemusí prežiť deň.
Pokiaľ sa týmto oblastiam vyhýba, môže vládnuť, ako sa mu páči.
Vážení diváci, nie je výsmechom, keď západní politici a médiá hovoria
o zachovaní ústavného poriadku, hoci v skutočnosti majú na mysli len
tých prezidentov, ktorí sa nečinne prizerajú rozpredaju svojich krajín?
Neobjavuje sa na tomto pozadí požiadavka na opätovné dosadenie nigérijského prezidenta v úplne inom svetle?
Akým právom západoafrická konfederácia ECOWAS, ktorá hrozila Nigeru vojnou hneď po
prevrate, požaduje zachovanie ústavného poriadku, ktorý nezabezpečuje dôstojný život jeho obyvateľov?
Je zrejmé, že tu nejde o ochranu demokracie, ktorou západné krajiny neustále
ospravedlňujú svoje bezohľadné konanie, ale o tvrdú hospodársku a mocenskú politiku, pre
ktorú sa ECOWAS skorumpoval, rovnako ako západní politici a médiá.
Je preto na nás všetkých, aby sme prestali akceptovať tento do očí bijúci dvojaký meter. Je najvyšší čas, aby sa vytvoril nezávislý medzinárodný ľudový súd, ktorý by zabezpečil spravodlivosť a zodpovedných páchateľov pohnal k zodpovednosti.