Militärkupperna i Niger den 26 juli och i Gabon den 30
augusti i år är de senaste i en serie som har
svept över Västafrika och Sahel under de senaste åren.
Västerländska politiker och medier fördömde dessa våldsamma regeringsomvälvningar och krävde att konstitutionellt valda presidenter skulle återinsättas.
Den afrikanska alliansen ECOWAS, känd som en västlig allierad, uteslöt omedelbart sina medlemsländer efter
deras kupper och hotade till och med den nya regeringen i Niger med krig.
Detta skapar ett intryck av att den avsatte presidenten hade styrt sitt
folk på ett adekvat sätt och att folket behövde räddas från kuppmakarna.
Dessa reagerade dock på kupperna på ett helt annat sätt.
I Niger, Gabon och även i Burkina Faso
Faso hyllar de de militära kuppmakarna och firar att de gamla makthavarna har avlägsnats. Hur kan denna entusiasm förklaras?
Det är slående att de senaste sex afrikanska länderna där
presidenten avsattes med våld är före detta franska kolonier.
Trots att de har varit självständiga i över 60 år
lyder de fortfarande under Frankrikes militära, finansiella och ekonomiska diktat.
1. militär:
Frankrike har fortfarande soldater stationerade i sina kolonier.
Tillsammans med USA påverkar de den inhemska militären genom utbildningsprogram för afrikanska officerare.
2. Ekonomi:
Som tidigare franska kolonier tillhör Niger och Gabon de 14 västafrikanska stater som av Frankrike har
ålagts att lämna ifrån sig 85 procent av sina valutareserver och 100 procent av sina guldreserver.
De måste behålla CFA-franc [= västafrikansk franc] från kolonialtiden som valuta fram till idag.
Dess växelkurs dikteras av den franska
centralbanken till förmån för Frankrike:
Detta ledde till att exporten från kolonierna bara var värd hälften och att
importpriserna steg med 50 %. 1994 devalverades till exempel CFA-francen över en natt.
Det är därför inte förvånande att nio av de 14 CFA-länderna hör till de fattigaste i världen, trots att de är rika på råvaror.
3:e ekonomin:
Europaparlamentariker Martin Sonneborn tar upp frågan om systematisk ekonomisk exploatering och dess konsekvenser på följande sätt:
Det finns inte en enda aktiv guldgruva i Frankrike.
Ändå har denna (tidigare) kriminella kolonialstat den fjärde största guldreserven i världen med 2 436 ton.
Den (före detta) franska kolonin Mali har exakt 0,0 ton guld, trots att landet har flera
dussin gruvor (inklusive 14 officiella) i landet, där hela 70 ton guld bryts per år.
Av intäkterna från nästan 60 ton guld som utvinns av (uppskattningsvis) 600
000 barn i den (tidigare) franska kolonin Burkina Faso går endast 10
procent till landet, medan 90 procent går till multinationella guldutvinningsföretag. [ ...
] Den (före detta) franska kolonin Niger har de mest höghaltiga uranmalmerna
i Afrika och är världens sjunde största uranproducent, men enligt Världsbanken är
81,4 procent av landets invånare inte ens anslutna till elnätet.
40 % lever under fattigdomsgränsen, en tredjedel av barnen är underviktiga och analfabetismen är 63 %.
Endast hälften av invånarna har tillgång till rent dricksvatten och endast 16 % har tillgång till adekvat sanitet. [ ... ]
Hur kan Afrika, som har så mycket rikedom, ha blivit den fattigaste kontinenten i världen?
Enligt Sonneborn har statsvetaren Michael Parenti ett mycket enkelt svar
på denna fråga: Fattiga länder är inte "underutvecklade" utan "överexploaterade".
Ur detta perspektiv framstår de senaste kupperna som ett försenat försök
av Afrika att frigöra sig från systemet med exploatering och förtryck.
Burkina Fasos nye statschef Ibrahim Traoré beskriver de åtta åren före kuppen
2022 som den mest barbariska och våldsamma formen av imperialistisk nykolonialism.
Vid Afrikatoppmötet i Sankt Petersburg i juli vädjade Traoré till alla
företrädare för de afrikanska staterna att befria kontinenten från detta system.
Han sade: Problemet är de afrikanska statscheferna som inte bidrar med någonting
till folkets kamp och till och med spelar samma melodi som imperialisterna.
De kallar oss miliser, män som inte respekterar de mänskliga rättigheterna. Vilka mänskliga rättigheter talar de om?
[...] Vi afrikanska statschefer måste sluta uppföra oss som
marionetter som hoppar varje gång imperialisterna drar i trådarna.
Men varför har inte de afrikanska staterna frigjort sig från detta system
för länge sedan? Är deras presidenter verkligen bara marionetter för västerländska intressen?
När det gäller den senaste tiden förklarar Afrikanska unionens tidigare
representant i USA, dr Arikana Chihombori-Quao, att de ledare som
försökte uppnå det bästa för sitt folk blev mördade.
Innan en president ens kommer till makten finns det tabun för honom:
Militären, finanserna, mineraltillgångarna.
Han får inte röra dem, för om han gör det kanske han inte överlever dagen.
Så länge han undviker dessa områden får han regera som han vill.
Kära tittare, är det inte ett hån när västerländska politiker och medier talar
om att bevara den konstitutionella ordningen när de i själva verket bara menar
de presidenter som står handfallna och ser på när deras länder säljs ut?
Ser inte kravet på att den nigerianske presidenten skall återinsättas i tjänst i ett helt annat ljus mot denna bakgrund?
Med vilken rätt kräver den västafrikanska konfederationen Ecowas, som hotade Niger med krig omedelbart efter
kuppen, att en konstitutionell ordning skall upprätthållas som inte ger dess invånare ett värdigt liv?
Det handlar uppenbarligen inte om att skydda demokratin, vilket är hur västländerna
ständigt rättfärdigar sina skrupelfria handlingar, utan om hårdkokt ekonomisk politik och maktpolitik,
för vilken Ecowas har korrumperat sig själv liksom västliga politiker och medier.
Det är därför upp till oss alla att sluta acceptera denna uppenbara dubbelmoral. Det är hög tid att en oberoende internationell folkdomstol bildas för att garantera rättvisa och ställa de ansvariga förövarna till svars.