Guck bemutatja, hogy a tanulmányok és tanulmányok 97%-a egyetért
abban, hogy mindenért az ember a felelős.
Az igazság azonban az, hogy a lapoknak csupán 0,54%-a gondolja úgy,
hogy az ember legalább 50%-ban felelős az éghajlatváltozásért.
A számadatok ilyen szemtelen manipulációja felháborodással
töltötte el a tudományos közösséget.
Nincs meggyőző tudományos bizonyíték arra, hogy a szén-dioxid, a metán vagy más üvegházhatású
gázok ember általi kibocsátása a Föld légkörének katasztrofális felmelegedéséhez vezetne.
Tudomásul kell vennünk, hogy a szén-dioxid önmagában nem szennyező anyag.
Éppen ellenkezőleg, ez nélkülözhetetlen az élethez a bolygónkon.
Az emberi CO2-kibocsátás helyreállította a globális szénciklus egyensúlyát,
és ezzel biztosította a földi élet hosszú távú fennmaradását.
A klímaszkeptikusok cáfolták:
Az ember okozta klímaváltozás ma már tudományos tény - írja a Geo.de magazin.
És: az ember az oka az éghajlatváltozásnak.
A Süddeutsche Zeitung honlapja szerint a témával foglalkozó
tanulmányok 99,9%-a erre a következtetésre jutott.
A mainstream média szinte kórusban hirdeti, hogy az emberiség okozza
az éghajlatváltozást, amiben a tudósok 97%-a egyetért.
Aki ebben kételkedik, azt tudománytagadóként becsmérlik.
De honnan származik ez a számadat, és egyáltalán helyes-e?
Bárki, aki közelebbről megvizsgálja az e kijelentés alapjául
szolgáló tanulmányt, teljesen más következtetésre jut.
1.
Az ember okozta éghajlatváltozással kapcsolatos tudományos munka elemzése - John Cook et al.
John Cook kognitív pszichológus 2013-as munkájáról, az antropogén globális felmelegedéssel kapcsolatos konszenzus
számszerűsítése a tudományos szakirodalomban című úgynevezett metaanalízisről van szó.
Cook és munkatársai 11 944, az éghajlatról és a környezetről szóló, 1991 és 2011 között készült
tanulmányt elemeztek, hogy megállapítsák, a szerzők az embert okolják-e az éghajlatváltozásért.
És ennek eredményeként Cook bemutatta, hogy a tanulmányok és tanulmányok
97%-a egyetért abban, hogy mindenért az ember a felelős.
De az igazság az:
A tanulmányok teljes 0,54 százaléka azon a véleményen van, hogy az ember legalább 50 százalékban felelős az éghajlatváltozásért!
Hogyan juthat tehát John Cook 97% körüli támogatottságra?
Hiszen ő maga írta elemzésének összefoglalójában,
az úgynevezett absztraktban, hogy az összes elemzett tanulmány
66,4%-a egyáltalán nem tartalmazott állítást az ember
okozta éghajlatváltozás téziséről!
Tanulmányának közelebbi elemzése azt mutatja, hogy
Még a kategorizálás is manipulatív volt, amit Cook csinált!
Cook és csapata a közel 12 000 tanulmányt hét kategóriába sorolta az alapján, hogy
tartalmaznak-e az ember okozta éghajlatváltozás tézisével kapcsolatos állításokat.
Az 1. kategória szerint az éghajlatváltozás
több mint 50 százalékáért az ember a felelős.
A 2. kategória az embert hibáztatta, de nem határozta meg,
hogy az ember milyen erősen befolyásolja az éghajlatot.
A 3. kategória legalább egy kicsit felelősségteljessé tette az embereket.
A 4. kategória nem nyilatkozott az éghajlatra gyakorolt emberi hatásról.
Az 5. kategória inkább az emberi befolyás ellen szólt.
A 6. kategória valamivel egyértelműbben ellenezte az emberi befolyást.
A 7. kategória ellenezte az emberi befolyást, és azt
mondta, hogy az emberi befolyás kevesebb, mint 50%.
Láthatja tehát, hogy valójában csak három kategóriának
kellene lennie: A kategória:
Több mint 50 százalékáért az emberek felelősek, B kategória:
Nincs emberi hatásra utaló jel, C kategória: Az ember kevesebb mint 50 százalékban felelős.
Ha egy tanulmányból nem lehet következtetni arra, hogy az emberi hatás
meghaladja-e az 50 százalékot, vagy nem éri el az 50 százalékot, akkor
ez a tanulmány nem tesz egyértelmű kijelentést, és valójában
a nem kijelentés kategóriájába tartozik.
Mivel a fennmaradó 4 kategória nem tartalmaz egyértelmű százalékos arányokat,
a nem egyértelmű állításokkal rendelkező művek tetszés szerint
ide sorolhatók, ami megnyitja a kaput a manipuláció előtt.
Most pedig jöjjenek az eredmények és a matematikai trükkök,
amelyekkel a 0,54 százalékból 97 százalék lett.
Itt vannak Cook tanulmányának nyers adatai - amelyek
egyébként nem szerepelnek Cook metaanalízisében;
előbb meg kell keresni őket:
1. kategória: 64 tanulmány, azaz 0,54%
2. kategória: 922 tanulmány, azaz 7,72%
3. kategória: 2910 tanulmány, azaz 24,36% 4.
kategória: 7970 tanulmány, azaz 66,73% 5. kategória:
54 tanulmány, azaz 0,45% 6. kategória:
15 tanulmány, azaz 0,13% 7. kategória:
9 tanulmány, azaz 0,08% Cook egyszerűen
figyelmen kívül hagyta azokat a tanulmányokat, amelyek
nem tartalmaznak nyilatkozatot - és ez 7970 tanulmány
az összesen 11 944-ből, azaz az összes tanulmány kétharmada!
A valóságban Cook az összes adatnak csak egyharmadát dolgozta fel!
De a fennmaradó 3974 tanulmányból még így
is csak 64 van azon a véleményen, hogy az ember több
mint 50 százalékban felelős az éghajlatváltozásért.
Most Cook az 1., 2. és 3. kategóriát is egyesítette
EGY-be, és ezt nevezte megállapodásnak, bár
ezek az egyetértés különböző fokozatait jelentették - az igen,
50% feletti részesedéstől az igen, mennyiség nélkül,
a hallgatólagos, hallgatólagos igenig.
Ez összesen 3896 olyan művet jelent, amely az embert hibáztatja.
És az 5-7. kategóriába sorolt 78 mű ezt vitatja - de
ez összességében csak elenyésző százalék.
Így végül 3896 jóváhagyással rendelkező
dokumentumot kapunk - az összesen 3974 fennmaradó
dokumentumból -, ami 97 százalékot tesz ki.
Eredetileg csak 64 tanulmány értett egyet kifejezetten az ember okozta éghajlatváltozás tézisével, és ez 0,54% volt.
2. a tudományos közösség felháborodásának vihara
A számadatok ilyen szemtelen manipulációja felháborodással
töltötte el a tudományos közösséget.
A Climatecite.com weboldal 97 olyan cikket, médiajelentést és blogbejegyzést
gyűjtött össze, amelyek kritizálták Cook elemzését.
Idézet: Az alábbi 97 cikket tartalmazó lista cáfolja Cook (rosszul kitalált, rosszul
megtervezett és rosszul kivitelezett) 97 százalékos konszenzusos tanulmányát.
Az a tény, hogy bárki továbbra is olyan alaposan megcáfolt ostobaságokat
gyárt, mint Cook tanulmánya, a tudomány szégyene.
Ha szeretnének elmélyülni a tudósok közötti vitákban, a műsor végén
megtalálják a linket, valamint az összes többi említett forrást.
Az alábbiakban csak néhány példa a kritikus cikkekből: Már
2013. május 21-én, 8 nappal Cook elemzésének közzététele
után megjelent egy cikk a PopularTechnology.net oldalon, amelyben
néhány olyan tudós nyilatkozott, akiknek tanulmányait Cook elemzésében felhasználták.
Elmagyarázták, hogy munkájukat helytelenül
sorolták be a kategóriákba.
Íme két példa: A geográfus Dr. Craig D. Idso, a Szén-dioxid és a Globális
Változás Tanulmányozásának Központjának elnöke írja:
Tévedés lenne azt állítani, hogy tanulmányunk
a CO2 okozta globális felmelegedés mellett érvel.
Dr. Nils-Axel Morner, a Stockholmi Egyetem paleogeofizika
és geodinamika professzor emeritusa válaszol a kérdésre:
Ez pontos képet ad a munkájáról?
- Ez biztosan nem helyes és félrevezető.
Anthony Watts tudományos blogger beszámolt Dr. Legates fenti tanulmányáról,
aki a következőképpen kommentálta Cook munkáját:
Megdöbbentő, hogy bármelyik folyóirat közölhet
egy tanulmányt, amely 97%-os konszenzust állít, amikor
a szerző saját elemzése szerint a
valódi konszenzus kevesebb mint 1%.
Richard Tol holland klímagazdaságtan-professzor, az IPCC - az
Éghajlatváltozási Kormányközi Testület - egykori munkatársa, majd
kritikusa is élesen bírálja Cook munkáját, és hangsúlyozza, hogy a keresőszavak
kiválasztása miatt fontos tudományos munkák nem kerültek be a jelentésbe.
Tol azt is érthetetlennek tartja, hogy a Cook et al. által elemzett időszakban
általa publikált 122 cikkből csak 10-et választottak ki.
E 10 kiválasztott cikkből 5 szintén tévesen lett besorolva - természetesen olyan
cikkekként, amelyek az ember okozta éghajlatváltozást támogatják, nem pedig olyanokként,
amelyek megkérdőjelezik azt, amit Tol cikkei valójában megtesznek.
A Wikipédia-kritikusként ismertté vált Markus Fiedler biológus, tanár és filmrendező
is részletesen elemezte Cook munkáját, és számos módszertani hibát talált.
A mainstream média azonban alig számol be Cook munkájának ilyen kritikájáról,
de továbbra is a 97%-os egység hamis állítását terjeszti.
És ennek hosszú, szomorú hagyománya van:
3. Számos ellenvélemény az éghajlatváltozással kapcsolatos pánikkeltés ellen Nemcsak
Cook munkája óta adnak hangot a tudósok tiltakozásuknak az éghajlatváltozással kapcsolatos
pánikkeltés, vagy eredetileg a globális felmelegedéssel kapcsolatos pánikkeltés ellen.
Ez már jóval korábban elkezdődött, az ENSZ 1979-ben kezdődött és 1995 óta minden évben
megrendezésre kerülő Éghajlatvédelmi Világkonferenciáira adott reakcióként.
És ezek a tiltakozó akciók is nagyrészt említés nélkül maradtak a médiában!
1990 USA A SEPP - Science and Environmental Policy Project a következőképpen jellemzi
magát: Fred Singer 1990-ben alapította a Science and Environmental Policy Projectet (SEPP), hogy
megkérdőjelezze a rossz tudományos alapokon nyugvó szövetségi környezetvédelmi politikát.
Ez az objektív, szilárd bizonyítékokon alapuló tudományt képviseli.
A SEPP megvizsgálja a megkérdőjelezhető kormányzati politikákat,
függetlenül attól, hogy mennyire népszerűek, hogy megállapítsa, hogy
a politikák a tudományos módszerek következetes alkalmazásán alapulnak-e,
és nem csak egy múló hóbortról van-e szó.
A SEPP küldetése a politikai döntéshozók, a média és a nyilvánosság tájékoztatása a
tudományos alaposság fontosságáról a környezetvédelmi politikák meghatározásában.
Ez azért van így, mert ezek a környezetvédelmi intézkedések politikai intézkedésekhez
is kapcsolódnak, például az energiatermelés és -felhasználás témájában.
1992 Németország Heidelbergi fellebbezés
A Heidelbergi felhívást az 1992-es Rio de Janeiró-i Föld-csúcson terjesztették, és az
aláíró tudósok száma az eredeti 264-ről 4000-re emelkedett világszerte. Idézet belőle:
A Heidelbergi Felhívás nem tagadja a meglévő környezeti
problémákat, de felszólít arra, hogy a tudományos fejlődést
megoldásként, és ne a jelenlegi egészségügyi és környezeti problémák okaként ismerjék el.
A felhívás kifejezi azt a meggyőződést, hogy a modern társadalom az emberiség
történetében a legjobb helyzetben van a világ problémáinak megoldására - feltéve,
hogy nem áldozza fel a tudományt, az intellektuális becsületességet és a józan észt
a politikai opportunizmus és az irracionális félelmek javára.
1992 USA Légkörkutatók nyilatkozata az üvegházhatást okozó felmelegedésről
A globális felmelegedésről szóló légkörkutatók nyilatkozata több mint 100 amerikai éghajlatkutató
tiltakozó petíciója a Rio de Janeiró-i éghajlatváltozási keretegyezmény ellen.
1995 Németország Lipcsei nyilatkozat
Az 1995-ben aláírt és 2005-ben újra aktualizált Lipcsei
Nyilatkozat többek között kimondta: A vita során egyre
világosabbá vált, hogy - a közhiedelemmel ellentétben
- ma már nincs általános tudományos konszenzus az emelkedő
szén-dioxid-szint okozta üvegházhatást okozó felmelegedés jelentőségét illetően.
Valójában számos éghajlati szakértő ma már egyetért abban, hogy
az időjárási műholdak által végzett tényleges megfigyelések egyáltalán
nem mutatnak globális felmelegedést - ami szöges ellentétben áll a számítógépes modellek eredményeivel.
1998 USA Több mint 50 amerikai éghajlatkutató levele
Több mint 50 vezető éghajlatkutató (az összesen mintegy 60-ból) és az Amerikai Meteorológiai Társaság
tagjai közösen írtak egy levelet, amelyben arra figyelmeztetik a politikai döntéshozókat, hogy ne hagyják
magukat az IPCC [Intergovernmental Panel on Climate Change = Kormányközi Éghajlatváltozási Testület] jelentésében
szereplő torz állításokra. Kormányközi Éghajlatváltozási Testület].
Szó szerint írják:
A politikai kezdeményezések rendkívül bizonytalan tudományos elméleteken alapulnak.
Ezek azon a meg nem erősített feltételezésen alapulnak, hogy a katasztrofális globális felmelegedés
a fosszilis tüzelőanyagok pazarlása miatt következik be, és azonnali cselekvést igényel.
Nem értünk egyet.
1999 USA Oregoni petíció
Az Egyesült Államokban is létezik egy petíció, az úgynevezett
Oregon Petition, amely felszólítja az amerikai kormányt,
hogy utasítsa el a globális felmelegedésről szóló Kiotói Jegyzőkönyvet és a hasonló javaslatokat.
Idézet: Felszólítjuk az Egyesült Államok kormányát, hogy utasítsa el az 1997 decemberében a japán
Kiotóban aláírt globális felmelegedési megállapodást, valamint minden más hasonló javaslatot.
Az üvegházhatást okozó gázokra javasolt korlátozások károsítanák a környezetet, akadályoznák
a tudomány és a technológia fejlődését, valamint károsítanák az emberi egészséget és jólétet.
Nincs meggyőző tudományos bizonyíték arra, hogy a szén-dioxid, a
metán vagy más üvegházhatású gázok ember általi kibocsátása a Föld
légkörének katasztrofális felmelegedését és a Föld éghajlatának
megzavarását okozza vagy fogja okozni a belátható jövőben.
Ezenkívül számos tudományos bizonyíték van arra, hogy a légköri szén-dioxid növekedése
számos pozitív hatással van a Föld természetes növény- és állatvilágára.
Ezt a petíciót (2023. július 1-jén) már 31 487 tudós írta alá különböző
tudományágakból, akik közül 9029-en rendelkeznek doktori címmel.
2007 USA NIPCC - Az éghajlatváltozással foglalkozó nem kormányzati nemzetközi testület
A NIPCC-t 2007-ben alapította a SEPP [= Science and Environmental Policy Project - a szilárd bizonyítékokon alapuló objektív tudományt képviseli],
és az ENSZ IPCC-jének (Intergovernmental Panel on Climate Change - Kormányközi Éghajlatváltozási Testület) ellensúlyát képezi.
Idézet a honlapjukról:
"Az éghajlatváltozással foglalkozó nem kormányzati nemzetközi
testület (NIPCC) az, amit a neve is sugall: nem kormányzati tudósok
és akadémikusok nemzetközi testülete, akik az éghajlatváltozás okainak
és következményeinek megértése érdekében fogtak össze.
Mivel hajlamosak vagyunk nem hinni abban, hogy az éghajlatváltozást az emberi
üvegházhatású gázok kibocsátása okozza, megnézhetjük azokat a bizonyítékokat, amelyeket
az Éghajlatváltozási Kormányközi Testület (IPCC) figyelmen kívül hagy.
Mivel mi nem dolgozunk egyetlen kormánynak sem, nem szoktuk feltételezni, hogy szükség van a nagyobb kormányzati tevékenységekre.
2007 Németország EIKE - Európai Éghajlat- és Energiaügyi Intézet
Az EIKE e.V. 2007-ben alakult Jénában, és a következőképpen jellemzi magát:
Az EIKE olyan természettudósok, bölcsészek, közgazdászok, mérnökök,
újságírók és politikusok egyre növekvő számának szövetsége, akik
az ember okozta éghajlatváltozásra vonatkozó állítást tudományosan megalapozatlannak
és ezért a közvélemény átverésének tartják.
Az EIKE ezért elutasít minden olyan éghajlat-politikát, amely ürügyet szolgáltat
a gazdaság és a lakosság gyámkodása és az emberek adóterhelése érdekében.
Mottójuk: Nem az éghajlatot fenyegeti veszély, hanem a szabadságunkat!
2009 Egyesült Királyság A GWPF - The Global Warming Policy Foundation
egy brit agytröszt, amely a következőképpen mutatkozik be:
KIEGYENSÚLYOZOTT ÉS RACIONÁLIS MEGKÖZELÍTÉS TO ÉGHAJLATVÁLTOZÁS.
A Global Warming Policy Foundation (Globális Melegedéspolitikai Alapítvány) egy pártatlan agytröszt és
bejegyzett oktatási jótékonysági szervezet, amely az éghajlat- és energiapolitikára összpontosít.
Mélységesen aggódunk az éghajlatváltozással kapcsolatos politika hatása miatt: az éghajlatváltozás
több kárt okozhat, mint hasznot, mind a világ legszegényebb emberei, mind a környezet számára.
Célunk, hogy a politikai döntéshozók és a közvélemény számára megalapozott és megbízható elemzéseket
nyújtsunk az éghajlati és energetikai kérdésekről, amelyek alapos kutatásokon alapulnak.
2013 szeptemberében Andrew Montford kémikus és
blogger kritikai esszét írt a GWPF számára John Cook
konszenzuselemzéséről, a sokatmondó Consensus?
Milyen konszenzus? (Konszenzus? Miféle konszenzus?)
2015 USA CO2 Koalíció
Az USA CO2
A koalíció célja, hogy a gondolkodó vezetőket, a politikai döntéshozókat és a nyilvánosságot tájékoztassa a "szén-dioxid" életünkhöz és gazdaságunkhoz
való fontos hozzájárulásáról, és arra törekszik, hogy tájékozott és objektív
vitát folytasson az éghajlatváltozásról, az embernek az éghajlati rendszerben
betöltött szerepéről, az éghajlati modellezés korlátairól és a CO2-kibocsátás kötelező csökkentésének következményeiről.
2019 Hollandia Clintel - Globális éghajlati hírszerző csoport
Már a programban 1100 tudós egyetért: nincs éghajlati vészhelyzet!
(www.kla.tv/26000), a Kla.TV bemutatott egy olyan csoportot, amely egyértelműen fellép az éghajlatváltozással kapcsolatos pánikkeltés ellen.
Ez a csoport mára több mint 1600 tudósra nőtt, és nemrég
csatlakozott hozzá a fizikai Nobel-díjas John F. Clauser is.
Ezt a lépést többek között azzal indokolta, hogy a népszerű klímanarratíva
a tudomány veszélyes korrupcióját tükrözi, amely a globális
gazdaságot és emberek milliárdjainak jólétét fenyegeti.
És: a félrevezetett klímatudomány hatalmas sokkoló-újságírói
áltudománnyá nőtte ki magát.
2019 Olaszország Éghajlat, egy ellenáramú petíció
Olaszországban tudósok egy csoportja 2019 júliusában petíciót indított az
éghajlati riasztás ellen Klíma, egy ellenáramlat petíció címmel.
Az aláírók 83 tudós, köztük számos professzor.
Részletesen kifejtik az éghajlatkutatás jelenlegi helyzetét,
amely messze nem konszenzusos, és többek között azt írják:
De tisztában kell lennünk azzal, hogy SZÉNDIOXID SELF NEM SZENNYEZŐ ANYAG.
Ellenkezőleg. Ez nélkülözhetetlen a bolygónkon való élethez.
És máshol is:
Ezzel szemben a tudományos szakirodalom egyre inkább hangsúlyozza a természetes
éghajlati változékonyságot, amelyet a modellek nem képesek reprodukálni.
Ez a természetes ingadozás magyarázza az 1850 óta
megfigyelt globális felmelegedés jelentős részét.
Az elmúlt évszázadban megfigyelt éghajlatváltozásért való antropogén felelősség
tehát MÉRLEGTELEN. A TÚLSZÁLLÍTÁS és a katasztrófa-előrejelzések NEM REALISTA.
4. 46 korábbi IPCC [Intergovernmental Panel on Climate Change - az éghajlatváltozással
foglalkozó politikai, kormányközi bizottság].
] A tagok felszólalnak az ember okozta éghajlatváltozás elmélete ellen Végül szeretnénk bemutatni egy 2023.
májusi cikket, amelyben 46 volt IPCC-tag felszólal az ember okozta éghajlatváltozás elmélete ellen.
Emlékeztetőül: az IPCC szerint az
éghajlatváltozás oka az ember.
Néhány idézet a cikkből: Dr.
Roger Pielke: Minden megjegyzésemet cáfolat nélkül figyelmen kívül hagyták.
Ezen a ponton arra a következtetésre jutottam, hogy az IPCC-jelentéseket valójában lobbidokumentumoknak
szánták, amelyek célja bizonyos politikák kiváltása volt, nem pedig az éghajlati
rendszer megértésének valódi és őszinte értékelésének.
Dr. Tom Segalstad: Az IPCC globális felmelegedési modelljét
a tudományos adatok nem támasztják alá.
Dr. Miklos Zagoni: Szilárd meggyőződésem, hogy
az antropogén globális felmelegedés elmélete téves. 5.
Egy soha nem létező konszenzus John Cook megpróbált bizonyítani egy soha nem létező konszenzust.
De a tudomány valójában soha nem volt konszenzus kérdése.
Éppen ellenkezőleg, az új felismerések általában egyénektől származnak, és
először a bevett kollégák ellenállásával szemben kellett őket keresztülvinni.
A tudomány alapvetően nem dönt konszenzussal,
a tények mérlegelése nélkül.
Ehelyett a tudomány így működik:
Ez egy olyan elképzelés, amely ellentétes azzal,
amit a kutatók többsége helyesnek tart.
Ha ezt az elképzelést most empirikus vizsgálatokkal megerősítik, és ez a megerősítés
megszünteti mindazt, amit a tudósok többsége eddig hitt, akkor ez az EGY
elképzelés tudományos előrelépést ért
el - mindenféle megállapodás nélkül.
Valójában a tudományos konszenzus inkább akadályozza az embert, mert
lustává teszi, és arra készteti, hogy belenyugodjon a jelenbe.
Az az állítás, hogy konszenzus van, általában csak az ideológusoknak segít, akik
az állítólagos konszenzust céljaik előmozdítására akarják felhasználni.
Ha az érvelés a konszenzuson alapul, akkor feltételezhetnénk - ennyi ellenvélemény
mellett -, hogy a tudósok nagy többsége elutasítja az éghajlati pánikkeltést.
Ki az a John Cook, kik a társszerzői, és mik a szándékaik?
A SkepticalScience.com blogoldalán Cook a következőképpen
jellemezte magát (97%-os elemzésének idején):
Ezt az oldalt John Cook hozta létre.
Nem vagyok klimatológus vagy tudós, hanem szabadúszó karikaturista és webprogramozó.
Fizikát tanultam a Queenslandi Egyetemen, és bár első osztályú
kitüntetést szereztem, és PhD-t is írhattam volna, ehelyett felhagytam
az akadémiai pályával, és hivatásos
firkász lettem.
Azt hiszem, túl sokat firkálnak az előadásokon.
Ennek ellenére megmaradt bennem az erős érdeklődés a tudományok
iránt, és a kíváncsiságom a világ működésével kapcsolatban tovább
nőtt, miután már nem kellett a közelgő vizsgákra tanulnom.
2016-ban kognitív pszichológiából szerzett
doktori címet kognitív pszichológia témakörben:
A konszenzushiány megszüntetése az éghajlatváltozással kapcsolatos tudományos konszenzus
kommunikálásával és a félretájékoztatás elleni küzdelemmel.
Ma az ausztráliai Monash Egyetem posztdoktori kutatója.
Fő projektje azonban nyilvánvalóan a klímaaktivista SkepticalScience.com
blog, amelyet még 2007-ben alapított.
A 2013-as elemzés társszerzői egy úgynevezett civil tudományos projekt -
azaz az érdeklődő laikusok számára is nyitott polgári kutatás - résztvevői voltak,
és mindannyian a 2007 óta létező Cook klímaaktivista
blogjának munkatársaiként szerepelnek.
Mivel mindannyian Cook klímaaktivista blogjának munkatársai, feltételezhető,
hogy ők - akárcsak maga Cook - nem nyitottan
közelítették meg ezt a projektet!
Cook és emberei tönkreteszik a tudósok karrierjét
Az, hogy Cook aktivista, abból is látszik, hogy blogján feketelistát vezet a félretájékoztatókról.
Ez olyan emberekre vonatkozik, akik - Cook szerint -
hamis információkat terjesztettek, köztük 17 tudósra.
Egyikük az idősebb Roger Pielke, a Colorado Állami Egyetem légkörtudományi professzor
emeritusa, aki lenyűgöző tudományos karriert tudhat maga mögött.
Ahelyett, hogy nyugdíjas korában elismerést kapna a tudományban
elért eredményeiért, most becsmérlik és kirekesztik.
Judith Curry, a Georgia Institute of Technology föld- és légköri
tudományok professor emeritusa még nagyobb csapást kapott.
Bár ő is hosszú karriert tudhat maga mögött, és számos díjat kapott,
fel kellett adnia a munkáját, miután Cook feketelistára tette.
Az akadémiai világban sem talált más munkát.
Ma megcáfolja az éghajlati pánikkeltést, amelyben egykor ő maga
is részt vett, és figyelmeztet az ENSZ antikapitalista programjára.
Az ember önkéntelenül felteszi magának a kérdést:
Miért van Cook nyilvánosságra hozott feketelistájának ekkora befolyása az amerikai egyetemek személyzeti döntéseire?
Honnan veszi a hatalmat egy ausztrál blogger, aki maga
sem futott be tudományos karriert az éghajlati tudományok
területén, hogy tönkretegye a terület szakértőinek
számító, elismert tudósok karrierjét?
Miért olyan befolyásos Cook?
Nos - egyrészt agresszív marketinggel foglalkozik, és
tud egy-két dolgot a keresőoptimalizálásról.
Másrészt az a kijelentés, hogy az ember a felelős az éghajlatváltozásért, szintén tökéletesen
illeszkedik a globalisták programjába, és ezért feltételezhető, hogy Cookot támogatják.
Erre egy utalás: 2011. szeptember 27-én - jóval elemzése megjelenése előtt - Cook a SkepticalScience.com
belső fórumán számolt be az Al Gore-ral való együttműködéséről: "Ma reggel hosszú Skype-beszélgetést
folytattam egy emberrel, aki Al Gore Climate Reality Projectjének
dolgozik.
[ ... ] Felvetette a partnerség lehetőségét. [ ...
] izgalmas lehetőség és további megerősítése annak, amit csinálunk.
Az a tény, hogy Barack Obama elnök egy tweetben idézte Cook tanulmányát,
mindössze egy nappal a publikálás után, önmagáért beszél.
Obama 2013. május 16-án tweetelt:
A tudósok 97 százaléka egyetért ezzel: #Az éghajlatváltozás valós, ember okozta és veszélyes.
Ennek során úgymond csendben játszott, és
egyszerűen kihagyta a fontos információkat:
A tudósok 97%-a, akik egyáltalán nyilatkoznak,
Obamával az összes tudós 97%-ává vált.
Emlékszünk:
Valójában a Cook által elemzett tanulmányok mindössze 33,6%-a nyilatkozott egyáltalán az ember okozta éghajlatváltozásról.
Ha most kihagyjuk a fennmaradó 66,4%-ot, és ezt a 33,6%-ot
a véleményt nyilvánítók 100%-ának tekintjük, akkor
97%-uk ismét egyetért azzal, hogy az éghajlatváltozás valószínűleg
többé-kevésbé ember okozta.
(vagy lehet, hogy ember alkotta?)
A részben ember alkotta válik ember alkottavá az egész területen
- ez úgy hangzik, mintha 100%-ban ember alkotta volna.
És Cook tanulmányában egyáltalán nem volt
szó a veszélyről, Obama találta ki!
7. Előre meghatározott volt-e az elemzés eredménye?
Azt a benyomást kelti, hogy Cook és alkalmazottai minden eszközzel megpróbáltak elérni egy bizonyos, előre meghatározott eredményt.
És valóban, 2012 márciusában - még mielőtt Cook metaanalízise megjelent
volna - már kiterjedt marketingtervek készültek: - sajtóközlemények
- mainstream média - klímakommunikátorok - bloggerek - klímaszervezetek
- Google - YouTube-videók és más -. Hogyan lehet marketinget tervezni,
miközben a munka még folyamatban van?
Az a tény, hogy Cook 2007 óta működteti klímaaktivista blogját, szintén azt
sugallja, hogy tanulmányának eredménye előre eldöntött tény volt.
Elég nyersen írta a fórumában:
Gyakran és rendszeresen verjük a konszenzus dobját.
A valóságban az úgynevezett klímaszkeptikusok vagy -tagadók
ellen gyűjtött érvei rendkívül ellentmondásosak.
A cseh fizikus és blogger Luboš Motl (akkoriban) Cook 104 érvével
szemben a következő következtetésre jutott:
Nincs éghajlati fenyegetés, és nincs empirikusan megalapozott bizonyíték arra, hogy az
ember által az éghajlatra gyakorolt hatás megérdemelné bárki figyelmét, kivéve
néhány túlságosan specializált szakértőt, akiknek ilyen
spekulatív kérdéseket kellene vizsgálniuk.
Minden olyan vélemény, amely szerint az éghajlatváltozás
veszélyes, ember okozta vagy akár csak a politika szempontjából
releváns, az irracionális hozzáálláson, a cseresznyeválogatáson, a megfélemlítésen, a
cenzúrán és az általános hanyagságon alapul, amelyet Cook úr ismét megmutatott nekünk.
8. A CO2 növényi táplálék A szén-dioxid nem szennyező anyag, épp
ellenkezőleg. Ezt minden kertész, akinek üvegháza van, meg fogja erősíteni:
Ha CO2-t adunk a levegőhöz, a növények jobban nőnek.
És a tudomány is szolgáltat bizonyítékot, például a tanulmány
Az emberi CO2-kibocsátás pozitív hatása a földi
élet fennmaradására Patrick Moore, 2015.
Moore még arra a következtetésre is jut, hogy az emberi CO2-kibocsátás
biztosítja az élet hosszú távú fennmaradását a Földön:
Minden élet alapja a szén, és ennek a szénnek
a fő forrása a CO2 a globális légkörben.
[ ... ]
A fosszilis tüzelőanyagok elégetése az emberi civilizáció számára történő energiatermelés
érdekében megfordította a CO2-kibocsátás csökkenő tendenciáját, és azt ígéri, hogy olyan szintre
emeli vissza, amely valószínűleg a növények, köztük az élelmiszernövények és a fák növekedési
ütemének és biomasszájának jelentős növekedéséhez vezet.
Az emberi CO2-kibocsátás helyreállította
a globális szénciklus egyensúlyát, és ezzel
biztosította a földi élet hosszú távú fennmaradását.
Az emberi CO2-kibocsátásnak ezt a rendkívül pozitív aspektusát
mérlegelni kell azzal a bizonyítatlan hipotézissel szemben,
hogy az emberi CO2-kibocsátás az elkövetkező években katasztrofális
globális felmelegedéshez fog vezetni.
Az izgalmas Patrick Moore CO2-tanulmányában az, hogy
teljesen ellentétes azzal, amit a mainstream médiában nap
mint nap hallani: míg a tudományos közösség állítólag egyetért
abban, hogy a megnövekedett CO2-szint abszolút káros az
éghajlatra, és hogy az embereknek fel kell hagyniuk a CO2-kibocsátással,
addig Patrick Moore azt írja, hogy ez nem így van: Több
ilyenre van szükségünk!
Miközben nap mint nap azt halljuk, hogy az ember a legnagyobb kártevő
a Földön, és hogy csökkenteni kellene a mennyiségét, Patrick Moore azt
írja, hogy a növényeknek sürgősen szükségük
volt az ember által termelt CO2-re, mert a
plusz, ember által termelt CO2 nélkül a növények
elkezdtek volna kipusztulni.
Moore leírja ennek a torz ábrázolásnak az
okait is, amely a CO2-t klímagyilkosnak bélyegzi:
A legfontosabb elitek közötti erős érdekkoalíció támogatja
és mozgatja az éghajlati katasztrófa narratíváját.
A környezetvédők félelmet terjesztenek és adományokat gyűjtenek;
A politikusok pontokat szereznek, mert úgy tűnik, hogy megmentik a Földet a pusztulástól;
A média ezekből a szenzációs történetekből és konfliktusokból él;
A tudósok és a tudományos intézmények milliárdos
állami támogatásban részesülnek;
[...
] A vállalatok zöldnek akarnak tűnni, és hatalmas állami támogatásokat
akarnak kapni olyan projektekhez, amelyek egyébként gazdasági vesztesek lennének, mint például a nagy szélerőművek és naperőművek...
Az éghajlati katasztrófával kapcsolatos rémhírterjesztésnek tehát sok nyertese van.
Azok esnek ki az út szélére, akiknek meg kellene fizetniük ezeket az úgynevezett
éghajlatvédelmi intézkedéseket, és így elvérezniük - és ezek mi vagyunk,
az emberek.
9 Következtetés: A leírtak szerint a klímakérdésben
is van egy erős érdekcsoport, amely a mi kárunkra
akar meggazdagodni, ezért hamis híreket terjeszt és
elhallgatja az igazságot.
És nyilvánvaló, hogy a rendszermédia ismét nem tesz eleget a
kiegyensúlyozott tudósítással kapcsolatos kötelességének.
Ezért csak maguk az emberek biztosíthatják, hogy a klímavészmadárkodással
ellentétes hangok is meghallgatásra találjanak - és ezek a
hangok számosak!
Kérjük, hogy terjessze a program hírét barátai és ismerősei körében, valamint a közösségi médiában.