Guck prezintă faptul că 97% dintre studii și lucrări sunt
de acord că oamenii sunt vinovați pentru tot.
Adevărul este, totuși, că doar 0,54% dintre lucrări cred că oamenii sunt
vinovați în proporție de cel puțin 50% pentru schimbările climatice.
O astfel de manipulare nerușinată a cifrelor a provocat
o furtună de indignare în comunitatea științifică.
Nu există nicio dovadă științifică convingătoare care să demonstreze că emisiile de dioxid de carbon, metan
sau alte gaze cu efect de seră de către oameni duc la încălzirea catastrofală a atmosferei Pământului.
Trebuie să ne dăm seama că dioxidul de carbon în sine nu este un poluant.
Dimpotrivă, este indispensabilă pentru viața pe planeta noastră.
Emisiile umane de CO2 au restabilit echilibrul în ciclul global al carbonului
și au asigurat astfel supraviețuirea pe termen lung a vieții pe Pământ.
Scepticii în materie de climă au fost dezmințiți:
Schimbările climatice provocate de om sunt acum un fapt științific - titrează revista Geo.de.
Și: Oamenii sunt cauza schimbărilor climatice.
Aceasta este concluzia la care au ajuns 99,9% din toate studiile
pe această temă, potrivit site-ului Süddeutsche Zeitung.
Mass-media mainstream proclamă, aproape în cor, că omenirea este cauza schimbărilor
climatice, lucru cu care sunt de acord 97% dintre oamenii de știință.
Oricine se îndoiește de acest lucru este defăimat ca fiind un negaționist al științei.
Dar de unde provine această cifră și dacă este chiar corectă?
Oricine se uită mai atent la studiul care stă la baza
acestei afirmații ajunge la o concluzie complet diferită.
1.
Analiza lucrărilor științifice privind schimbările climatice provocate de om - de John Cook et al.
Este vorba de lucrarea "Quantifying the consensus on anthropogenic global warming in the scientific
literature" a psihologului cognitiv John Cook din 2013, o așa-numită meta-analiză.
Cook și colegii săi au analizat 11.944 de studii despre climă și mediu din 1991 până în
2011 pentru a determina dacă autorii au dat sau nu vina pe oameni pentru schimbările climatice.
Și, ca urmare, Cook a prezentat că 97% dintre studii și lucrări
sunt de acord că oamenii sunt de vină pentru tot.
Dar adevărul este că:
Un procent de 0,54% dintre studii sunt de părere că oamenii sunt vinovați în proporție de cel puțin 50% pentru schimbările climatice!
Deci, cum poate John Cook să ajungă la o rată de aprobare de aproximativ 97%?
La urma urmei, el însuși a scris în rezumatul analizei
sale, așa-numitul rezumat, că din toate studiile analizate,
66,4% nu conțineau nicio declarație privind teza schimbărilor
climatice provocate de om!
O analiză mai atentă a studiului său arată că
Chiar și categorisirea pe care o făcuse Cook era manipulatoare!
Cook și echipa sa au clasificat cele aproape 12.000 de lucrări în șapte categorii, în funcție de
faptul că acestea conțineau sau nu afirmații privind teza schimbărilor climatice provocate de om.
Categoria 1 a fost că oamenii sunt responsabili
pentru peste 50% din schimbările climatice.
Categoria 2 a dat vina pe oameni, dar nu a specificat
cât de mult influențează oamenii clima.
Categoria 3 i-a făcut pe oameni cel puțin puțin puțin responsabili.
Categoria 4 nu a comentat influența omului asupra climei.
Categoria 5 a avut tendința de a se pronunța împotriva influenței umane.
Categoria 6 s-a opus ceva mai clar influenței umane.
Categoria 7 a fost împotriva influenței umane și a
declarat că influența umană a fost mai mică de 50%.
Deci, puteți vedea că ar trebui să existe
doar trei categorii: Categoria A:
Oamenii sunt responsabili pentru peste 50 la sută, categoria B:
Nu există indicii de influență umană, categoria C: oamenii sunt responsabili pentru mai puțin de 50 %.
Dacă dintr-un studiu nu se poate deduce dacă influența
umană este mai mare sau mai mică de 50 %, atunci acest
studiu nu face o afirmație clară și aparține
de fapt categoriei "fără afirmație".
Deoarece celelalte 4 categorii nu au procente clare, toate
lucrările cu declarații neclare pot fi sortate aici
după bunul plac, ceea ce deschide ușa manipulării.
Ajungem acum la rezultate și la trucurile matematice
care au transformat 0,54 la sută în 97 la sută.
Iată datele brute din studiul lui Cook - care, apropo,
nu sunt incluse în meta-analiza lui Cook;
trebuie să le căutați mai întâi:
Categoria 1: 64 de lucrări, adică 0,54%
Categoria 2: 922 de lucrări, adică 7,72%
Categoria 3: 2.910 lucrări, adică 24,36%
Categoria 4: 7.970 de lucrări, adică 66,73%
Categoria 5: 54 de lucrări, adică 0,45%
Categoria 6: 15 lucrări, adică 0,13%
Categoria 7: 9 lucrări, adică 0,08%
Cook a ignorat pur și simplu toate studiile care
nu conțineau o declarație - și asta a fost 7.970
dintr-un total de 11.944, adică două treimi din toate lucrările!
În realitate, Cook a procesat doar o treime din toate datele!
Dar chiar și așa, doar 64 din cele 3.974 de
studii rămase sunt de părere că oamenii sunt responsabili
în proporție de peste 50% pentru schimbările climatice.
Acum, Cook a combinat și categoriile 1, 2
și 3 în UNA și a numit-o acord, deși
acestea constau în grade diferite de acord - de la
da, peste 50% din acțiuni, la da, fără cantitate,
la un da tacit, implicit.
Asta ar însemna un total de 3.896 de lucrări care dau vina pe oameni.
Și cele 78 de lucrări care au fost încadrate în categoriile 5-7 contestă acest lucru
- dar acest lucru reprezintă doar un procent neglijabil în ansamblu.
Și astfel se ajunge la 3.896 de lucrări
cu aprobare - din totalul de 3.974 de lucrări
rămase - și asta înseamnă 97%.
Inițial, doar 64 de studii au fost de acord în mod explicit cu teza schimbărilor climatice provocate de om, ceea ce reprezintă 0,54%.
2. furtună de indignare în comunitatea științifică
O astfel de manipulare nerușinată a cifrelor a provocat
o furtună de indignare în comunitatea științifică.
Site-ul Climatecite.com a colectat 97 de articole, rapoarte media
și postări pe bloguri care au criticat analiza lui Cook.
Citat: Următoarea este o listă de 97 de articole care resping studiul lui Cook
(prost conceput, prost conceput și prost executat) cu un consens de 97%.
Faptul că cineva continuă să producă prostii atât de bine dezmințite
precum studiul lui Cook este o rușine pentru știință.
Dacă doriți să aprofundați aceste discuții între oamenii de știință, găsiți
linkul la sfârșitul emisiunii, precum și la toate celelalte surse menționate.
Mai jos sunt doar câteva exemple de articole critice: Încă
din 21 mai 2013, la 8 zile după publicarea analizei lui Cook,
a apărut pe PopularTechnology.net un articol cu declarații
ale unora dintre oamenii de știință ale căror studii au fost folosite în analiza lui Cook.
Aceștia au explicat că munca lor a
fost clasificată incorect.
Iată două exemple: Geograful Dr. Craig D. Idso, președinte al Centrului pentru
studiul dioxidului de carbon și al schimbărilor globale, scrie:
Ar fi greșit să afirmăm că lucrarea noastră este
în favoarea încălzirii globale induse de CO2.
Dr. Nils-Axel Morner, profesor emerit de paleogeofizică și geodinamică la
Universitatea din Stockholm, răspunde la întrebarea: Este aceasta o reprezentare
corectă a activității dumneavoastră?
- Cu siguranță nu este corect și cu siguranță induce în eroare.
Bloggerul de știință Anthony Watts a relatat despre studiul de mai sus al
Dr. Legates, care a comentat munca lui Cook după cum urmează:
Este uimitor faptul că o revistă ar putea publica
un studiu care pretinde un consens de 97%, când, conform
propriei analize a autorului, adevăratul
consens este mai mic de 1%.
Profesorul olandez de economie climatică Richard Tol, fost angajat și
apoi critic al IPCC - Grupul interguvernamental de experți privind schimbările
climatice - critică, de asemenea, în mod dur activitatea lui Cook și subliniază că lucrări
științifice importante nu au fost incluse din cauza selecției termenilor de căutare.
De asemenea, Tol consideră de neînțeles faptul că doar 10 din cele 122 de articole pe
care el însuși le-a publicat în perioada analizată de Cook et al. au fost selectate.
5 din aceste 10 lucrări selectate au fost, de asemenea, clasificate greșit - desigur,
ca lucrări care susțin schimbările climatice provocate de om, nu ca lucrări care le
pun sub semnul întrebării, lucru pe care lucrările lui Tol îl fac de fapt.
Biologul, profesorul și cineastul Markus Fiedler, care a devenit cunoscut ca un critic al Wikipedia,
a analizat, de asemenea, în detaliu lucrarea lui Cook și a găsit numeroase erori metodologice.
Cu toate acestea, mass-media mainstream nu relatează aproape deloc despre astfel de critici la adresa
muncii lui Cook, dar continuă să răspândească afirmația falsă a unității de 97%.
Iar acest lucru are o lungă și tristă tradiție:
3. Numeroase voci disidente împotriva alarmismului privind schimbările climatice Nu doar
de la lucrările lui Cook încoace, oamenii de știință și-au exprimat protestul împotriva alarmismului
privind schimbările climatice sau, inițial, împotriva alarmismului privind încălzirea globală.
A început mult mai devreme, ca reacție la Conferințele mondiale ale ONU privind clima,
care au început în 1979 și au avut loc în fiecare an începând cu 1995.
Și aceste acțiuni de protest au rămas în mare parte neconsemnate în mass-media!
1990 SUA Proiectul SEPP - Science and Environmental Policy Project se descrie astfel:
Proiectul pentru Știință și Politică de Mediu (SEPP) a fost fondat în 1990 de S. Fred
Singer pentru a contesta politica federală de mediu bazată pe o știință slabă.
Reprezintă știința obiectivă bazată pe dovezi solide.
SEPP analizează politicile guvernamentale îndoielnice, indiferent
cât de populare sunt, pentru a determina dacă politicile se
bazează pe aplicarea consecventă a metodelor științifice
și dacă nu sunt doar o modă trecătoare.
Misiunea SEPP este de a educa factorii de decizie politică, mass-media și publicul cu
privire la importanța rigorii științifice în stabilirea politicilor de mediu.
Acest lucru se datorează faptului că aceste măsuri de mediu sunt, de asemenea, legate
de măsuri politice privind generarea și utilizarea energiei, de exemplu.
1992 Germania Apelul Heidelberg
Apelul de la Heidelberg a fost distribuit la Summitul Pământului din 1992 de la Rio de Janeiro, iar
numărul oamenilor de știință semnatari a crescut de la 264 la 4.000 la nivel mondial. Citez din ea:
Apelul de la Heidelberg nu neagă problemele de mediu
existente, dar solicită ca progresul științific să
fie recunoscut ca o soluție și nu ca o cauză a problemelor actuale de sănătate și de mediu.
Apelul exprimă convingerea că societatea modernă este cea mai bine
plasată în istoria omenirii pentru a rezolva problemele lumii - cu condiția
să nu sacrifice știința, onestitatea intelectuală și bunul simț în
favoarea oportunismului politic și a temerilor iraționale.
1992 SUA Declarația oamenilor de știință din atmosferă privind încălzirea cu efect de seră
Această declarație a oamenilor de știință din domeniul atmosferei privind încălzirea globală este o petiție de protest a peste 100 de oameni
de știință americani din domeniul climei împotriva Convenției-cadru de la Rio de Janeiro privind schimbările climatice.
1995 Germania Declarația de la Leipzig
Declarația de la Leipzig, care a fost semnată în 1995 și
actualizată din nou în 2005, prevedea, printre altele: Pe parcursul
dezbaterii, a devenit din ce în ce mai clar că - contrar credinței
populare - nu există astăzi un consens științific general cu privire
la semnificația încălzirii cu efect de seră cauzată de creșterea nivelului de dioxid de carbon.
De fapt, mulți experți în climă sunt acum de acord cu
faptul că observațiile reale ale sateliților meteorologici
nu arată nicio încălzire globală - în contradicție directă cu rezultatele modelelor computerizate.
1998 SUA Scrisoare din partea a peste 50 de oameni de știință americani din domeniul climei
Peste 50 de oameni de știință de renume din domeniul climei (din totalul de aproximativ 60) și membri ai Societății Americane
de Meteorologie au scris împreună o scrisoare în care avertizează că factorii de decizie politică nu ar trebui să se lase
atrași de afirmațiile distorsionate din raportul IPCC [Intergovernmental Panel on Climate Change = Grupul interguvernamental de experți
privind schimbările climatice]. Grupul interguvernamental de experți privind schimbările climatice].
La propriu, ei scriu:
Inițiativele politice se bazează pe teorii științifice extrem de incerte.
Acestea se bazează pe ipoteza neconfirmată că încălzirea globală catastrofală
este rezultatul risipei de combustibili fosili și că necesită acțiuni imediate.
Nu suntem de acord.
1999 SUA Petiție Oregon
Există, de asemenea, o petiție în SUA, cunoscută sub
numele de Petiția Oregon, care solicită guvernului
american să respingă Protocolul de la Kyoto privind încălzirea globală și alte propuneri similare.
Citat: Îndemnăm guvernul Statelor Unite să respingă acordul privind încălzirea globală
semnat la Kyoto, Japonia, în decembrie 1997, precum și toate celelalte propuneri similare.
Limitele propuse pentru gazele cu efect de seră ar dăuna mediului, ar împiedica progresul
științei și al tehnologiei și ar afecta sănătatea și bunăstarea oamenilor.
Nu există nicio dovadă științifică convingătoare care să demonstreze
că emisiile de dioxid de carbon, metan sau alte gaze cu efect de seră de către
oameni cauzează sau vor cauza în viitorul apropiat o încălzire catastrofală
a atmosferei Pământului și o perturbare a climei Pământului.
În plus, există numeroase dovezi științifice care atestă că o creștere a dioxidului de carbon din
atmosferă are numeroase efecte pozitive asupra florei și faunei naturale a Pământului.
Această petiție a fost deja semnată (începând cu 1 iulie 2023) de 31 487 de
oameni de știință din diferite discipline, dintre care 9 029 dețin un doctorat.
2007 SUA NIPCC - Grupul internațional neguvernamental privind schimbările climatice
NIPCC a fost fondat în 2007 de către SEPP [= Science and Environmental Policy Project (Proiectul pentru știință și politici de mediu - reprezintă știința
obiectivă bazată pe dovezi solide] și reprezintă o contrapondere la IPCC (Grupul interguvernamental de experți privind schimbările climatice) al ONU.
Citez de pe site-ul lor:
"Grupul internațional neguvernamental de experți în domeniul schimbărilor
climatice (NIPCC) este ceea ce sugerează numele său: un organism internațional
de oameni de știință și academicieni neguvernamentali care s-au reunit pentru a
înțelege cauzele și consecințele schimbărilor climatice.
Deoarece nu avem tendința de a crede că schimbările climatice sunt cauzate
de emisiile umane de gaze cu efect de seră, putem examina dovezile pe care Grupul
interguvernamental privind schimbările climatice (IPCC) le ignoră.
Deoarece nu lucrăm pentru niciun guvern, nu avem tendința de a presupune că sunt necesare activități guvernamentale majore.
2007 Germania EIKE - Institutul European pentru Climă și Energie
e.V. EIKE a fost înființată în Jena în 2007 și se descrie astfel:
EIKE este o asociație care reunește un număr tot mai mare de oameni de știință din
domeniul științelor naturii, al științelor umaniste, economiști, ingineri, jurnaliști
și politicieni care consideră că afirmația privind schimbările climatice provocate de om este
nefondată din punct de vedere științific și, prin urmare, este o farsă pentru public.
Prin urmare, EIKE respinge orice politică privind clima ca pe o scuză pentru a
patrona economia și populația și pentru a împovăra populația cu taxe.
Motto-ul lor este: Nu clima este amenințată, ci libertatea noastră!
2009 Regatul Unit GWPF - Global Warming Policy Foundation
este un think tank britanic care se prezintă astfel:
O ABORDARE ECHILIBRATĂ ȘI RAȚIONALĂ ABORDARE LA SCHIMBĂRILE CLIMATICE.
Global Warming Policy Foundation este un grup de reflecție nepartizan și o organizație de caritate înregistrată
în domeniul educației, care se concentrează asupra politicii climatice și energetice.
Suntem profund îngrijorați de impactul politicii privind schimbările climatice: este posibil ca aceasta
să facă mai mult rău decât bine, atât pentru cei mai săraci oameni din lume, cât și pentru mediu.
Scopul nostru este de a oferi factorilor de decizie politică și publicului larg analize bine fundamentate
și fiabile ale problemelor legate de climă și energie, bazate pe cercetări solide.
În septembrie 2013, chimistul și bloggerul Andrew
Montford a scris un eseu critic pentru GWPF cu privire la analiza
consensuală a lui John Cook, cu titlul revelator Consensus?
Ce consens? (Consensul? Ce fel de consens?)
2015 SUA Coaliția CO2
CO2 în SUA
Coaliția are ca scop educarea liderilor de opinie, a factorilor de decizie politică și a publicului cu privire la contribuția importantă a "dioxidului
de carbon" la viața și economia noastră și depune eforturi pentru o discuție
informată și obiectivă despre schimbările climatice, rolul oamenilor în
sistemul climatic, limitele modelării climatice și consecințele reducerilor obligatorii ale emisiilor de CO2.
2019 Olanda Clintel - Grupul Global Climate Intelligence
Deja în program 1.100 de oameni de știință sunt de acord: Nu există o urgență climatică!
(www.kla.tv/26000), Kla.TV v-a prezentat un grup care se opune în mod clar alarmismului legat de schimbările climatice.
Acest grup a ajuns acum la peste 1.600 de oameni de știință și recent
i s-a alăturat laureatul Premiului Nobel pentru fizică, John F. Clauser.
În justificarea acestui pas, el a explicat, printre altele, că povestea populară
a climei reflectă o corupție periculoasă a științei care amenință
economia globală și bunăstarea a miliarde de oameni.
Și: știința climatică eronată s-a extins într-o
pseudoștiință jurnalistică de șoc masiv.
2019 Italia Clima, o petiție contra-current
În Italia, un grup de oameni de știință a lansat în iulie 2019 o petiție împotriva
alarmei climatice, intitulată Clima, o petiție împotriva curentului.
Semnatarii sunt 83 de oameni de știință, inclusiv numeroși profesori.
Aceștia explică în detaliu stadiul actual al cercetării climatice,
care este departe de a fi un consens, și scriu, printre altele:
Dar trebuie să fim conștienți de faptul că DIOXID DE CARBON AUTONOMIE NU ESTE UN POLUANT.
Dimpotrivă. Este indispensabilă pentru viața pe planeta noastră.
Și în altă parte:
În schimb, literatura științifică a subliniat din ce în ce mai mult
existența variabilității naturale a climei, pe care modelele nu o pot reproduce.
Această fluctuație naturală explică o parte considerabilă
a încălzirii globale observate începând cu 1850.
Responsabilitatea antropogenă pentru schimbările climatice, observate în ultimul secol,
este deci NEJUSTIFICATĂ SUPRAVIEȚUIREA și previziunile de dezastru NU SUNT REALISTĂ.
4. 46 de foști membri ai IPCC [Intergovernmental Panel on Climate Change
- comitet politic, interguvernamental privind schimbările climatice
] Membrii se pronunță împotriva teoriei schimbărilor climatice provocate de om În cele din urmă, dorim să vă prezentăm un articol
din mai 2023 în care 46 de foști membri ai IPCC se pronunță împotriva teoriei schimbărilor climatice provocate de om.
Vă reamintim că IPCC susține că oamenii
sunt cauza schimbărilor climatice.
Câteva citate din articol:
Dr. Roger Pielke: Toate comentariile mele au fost ignorate fără replică.
În acest moment, am ajuns la concluzia că rapoartele IPCC au fost de fapt concepute
ca documente de lobby menite să determine anumite politici, dar nu ca o evaluare
adevărată și onestă a înțelegerii sistemului climatic.
Dr. Tom Segalstad: Modelul de încălzire globală
al IPCC nu este susținut de datele științifice.
Dr. Miklos Zagoni: Sunt ferm convins că teoria
încălzirii globale antropogene este greșită. 5.
Un consens care nu a existat niciodată John Cook a încercat să demonstreze un consens care nu a existat niciodată.
Dar știința nu a fost niciodată o chestiune de consens.
Dimpotrivă, noile perspective veneau de obicei de la indivizi și trebuiau
mai întâi să fie împinse împotriva rezistenței colegilor consacrați.
Ca o chestiune de principiu, știința nu decide prin
consens fără a lua în considerare faptele.
În schimb, știința funcționează în felul următor:
Aceasta este o idee care contrazice ceea ce majoritatea
cercetătorilor cred că este corect.
Dacă această idee este acum confirmată prin teste empirice și dacă această confirmare
elimină tot ceea ce majoritatea oamenilor de știință au crezut până acum,
atunci această UNICĂ idee a realizat un progres
științific - fără niciun acord.
De fapt, consensul în știință este mai degrabă un obstacol, pentru
că te face leneș și te determină să te acomodezi cu prezentul.
Afirmația că există un consens îi ajută, de obicei, doar pe ideologii care
doresc să folosească un presupus consens pentru a-și promova obiectivele.
DACĂ argumentul se bazează pe consens, atunci s-ar putea presupune - cu atât de multe voci
disidente - că o mare majoritate a oamenilor de știință resping alarmismul climatic.
Cine este John Cook, cine sunt coautorii săi și care sunt intențiile lor?
Pe blogul său SkepticalScience.com, Cook s-a descris
(la momentul analizei sale de 97%) după cum urmează:
Această pagină a fost creată de John Cook.
Nu sunt climatolog sau om de știință, ci caricaturist independent și programator web de profesie.
Am studiat fizica la Universitatea din Queensland și, deși am obținut
o diplomă de primă clasă cu onoruri și aș fi putut continua cu un doctorat,
am renunțat la mediul academic și am devenit
un scriitor profesionist.
Prea multe mâzgălituri la cursuri, cred.
Cu toate acestea, mi-am păstrat un interes puternic pentru știință,
iar curiozitatea mea față de modul în care funcționează lumea a crescut odată
ce nu am mai fost obligat să învăț pentru examenele viitoare.
În 2016, a obținut un doctorat în psihologie
cognitivă cu tema: "Psihologia cognitivă:
Reducerea diferențelor de consens prin comunicarea consensului științific
privind schimbările climatice și combaterea dezinformării.
În prezent, este cercetător postdoctoral la Universitatea Monash din Australia.
Cu toate acestea, principalul său proiect este, se pare, blogul activist în
domeniul climei SkepticalScience.com, pe care l-a fondat în 2007.
Coautorii analizei din 2013 au fost participanți la un așa-numit proiect științific
cetățenesc - adică o cercetare cetățenească deschisă și profanilor interesați - și
toți figurează încă printre colaboratorii blogului activistului
climatic al lui Cook, care există din 2007.
Din moment ce toți aceștia sunt colaboratori ai blogului activist climatic al lui Cook, se poate
presupune că ei - la fel ca și Cook însuși
- nu au abordat acest proiect cu o minte deschisă!
Cook și oamenii lui distrug carierele oamenilor de știință
Faptul că Cook este un activist poate fi văzut și din faptul că el menține o listă neagră a dezinformatorilor pe blogul său.
Aceasta se referă la persoanele care - din punctul de vedere al lui
Cook - răspândesc informații false, inclusiv 17 oameni de știință.
Unul dintre ei este Roger Pielke senior, profesor emerit de științe atmosferice
la Colorado State University, cu o carieră academică impresionantă.
În loc să primească recunoaștere pentru realizările sale în
domeniul științei la pensie, acum este denigrat și exclus.
Judith Curry, profesor emerit de Științe ale Pământului și ale Atmosferei
la Georgia Institute of Technology, a fost lovită și mai tare.
Deși poate să se bucure și ea de o carieră îndelungată și primise numeroase premii,
a fost nevoită să renunțe la slujba ei după ce Cook a pus-o pe lista neagră.
De asemenea, nu a găsit niciun alt loc de muncă în mediul academic.
Astăzi, ea demontează alarmismul climatic în care ea însăși a fost implicată
cândva și avertizează împotriva agendei anticapitaliste a ONU.
Ne întrebăm involuntar:
De ce are lista neagră făcută publică de Cook o influență atât de mare asupra deciziilor de personal din universitățile americane?
De unde are un blogger australian, care nu a urmat
o carieră academică în domeniul științei climei,
puterea de a distruge carierele unor oameni de știință
respectați și experți în domeniu?
De ce este Cook atât de influent?
Ei bine, pe de o parte, el face marketing agresiv și știe câteva
lucruri despre optimizarea motoarelor de căutare.
Pe de altă parte, afirmația că oamenii sunt de vină pentru schimbările climatice se potrivește perfect cu
programul globaliștilor și, prin urmare, se poate presupune că Cook este susținut de aceștia.
O referință în acest sens: La 27 septembrie 2011 - cu mult înainte ca analiza sa să fie publicată - Cook
a relatat despre un parteneriat cu Al Gore pe forumul intern al site-ului SkepticalScience.com: "În această dimineață
am avut o lungă conversație pe Skype cu un om care lucrează pentru
proiectul Climate Reality Project al lui Al Gore.
[ ... ] Acesta a adus în discuție posibilitatea unui parteneriat. [ ...
] o oportunitate interesantă și o confirmare suplimentară a ceea ce facem.
Faptul că președintele Barack Obama a citat studiul lui Cook într-un
tweet, la doar o zi după publicarea acestuia, vorbește de la sine.
Obama a scris pe Twitter la 16 mai 2013:
Nouăzeci și șapte la sută dintre oamenii de știință sunt de acord: #Schimbările climatice sunt reale, provocate de om și periculoase.
În acest fel, a jucat un joc tăcut, ca să spunem
așa, și a omis pur și simplu informații importante:
Cei 97% dintre oamenii de știință care fac vreo declarație au devenit -
odată cu Obama - un procent general de 97% din TOȚI oamenii de știință.
Ne amintim:
De fapt, doar 33,6% dintre studiile analizate de Cook au făcut măcar o declarație privind schimbările climatice provocate de om.
Dacă nu luăm în considerare restul de 66,4 % și stabilim că aceste
33,6 % reprezintă 100 % din cei care și-au exprimat o opinie, atunci
97 % dintre aceștia au fost de acord cu faptul că schimbările climatice
sunt, probabil, mai mult sau mai puțin cauzate de om.
(sau ar putea fi făcută de om?)
Parțial produs de om devine parțial produs de om în general
- asta sună ca și cum ar fi 100% produs de om.
Iar în studiul lui Cook nu a fost menționat
deloc pericolul, Obama l-a inventat!
7. Rezultatul analizei a fost predeterminat?
Dă impresia că Cook și angajații săi au încercat prin toate mijloacele să obțină un anumit rezultat prestabilit.
Într-adevăr, în martie 2012 - chiar înainte de publicarea meta-analizei lui Cook
- existau deja planuri ample de marketing: - comunicate de presă - mass-media mainstream
- comunicatori în domeniul climei - bloggeri - organizații pentru climă
- Google - videoclipuri pe YouTube și multe altele. Cum puteți planifica marketingul
în timp ce lucrările sunt încă în desfășurare?
Faptul că Cook își conducea blogul de activist climatic încă din 2007 sugerează,
de asemenea, că rezultatul studiului său era o concluzie anticipată.
El a scris fără menajamente pe forumul său:
Am bătut toba consensului în mod frecvent și regulat.
În realitate, argumentele pe care le adună împotriva așa-numiților
sceptici sau negaționiști ai climei sunt foarte controversate.
Fizicianul și bloggerul ceh Luboš Motl a contracarat toate cele 104 argumente
ale lui Cook (la vremea respectivă) și a ajuns la următoarea concluzie:
Nu există nicio amenințare climatică și nu există nicio dovadă empirică care să
demonstreze că impactul uman asupra climei merită atenția oricui, cu excepția câtorva
experți prea specializați care ar trebui să investigheze
astfel de întrebări speculative.
Toate opiniile conform cărora schimbările climatice sunt
periculoase, provocate de om sau chiar relevante pentru politică
se bazează pe atitudinea irațională, pe selecția de cireșe, pe intimidare, pe cenzură
și pe neglijența generală pe care dl Cook ne-a demonstrat-o încă o dată.
8. CO2 este hrană pentru plante Dioxidul de carbon nu este un poluant,
dimpotrivă. Orice grădinar care deține o seră va confirma acest lucru:
Dacă adăugați CO2 în aer, plantele cresc mai bine.
Și știința oferă, de asemenea, dovezi, de exemplu studiul
Impactul pozitiv al emisiilor umane de CO2 asupra supraviețuirii
vieții pe Pământ, de Patrick Moore, 2015.
Moore ajunge chiar la concluzia că emisiile umane de CO2 asigură
supraviețuirea pe termen lung a vieții pe Pământ:
Toate formele de viață se bazează pe carbon, iar principala
sursă de carbon este CO2 din atmosfera globală.
[ ... ]
Arderea combustibililor fosili pentru a genera energie pentru civilizația umană a inversat
tendința de scădere a emisiilor de CO2 și promite să le readucă la niveluri care
ar putea duce la o creștere semnificativă a ratei de creștere și a biomasei plantelor,
inclusiv a culturilor alimentare și a copacilor.
Emisiile umane de CO2 au restabilit echilibrul
în ciclul global al carbonului și au asigurat
astfel supraviețuirea pe termen lung a vieții pe Pământ.
Acest aspect extrem de pozitiv al emisiilor umane de CO2
trebuie pus în balanță cu ipoteza nedovedită
că emisiile umane de CO2 vor duce la o încălzire
globală catastrofală în următorii ani.
Ceea ce este interesant în legătură cu acest studiu
despre CO2 realizat de Patrick Moore este că este absolut
opusul a ceea ce auziți zilnic în mass-media: în timp ce comunitatea
științifică ar fi de acord că nivelurile crescute de CO2
sunt absolut dăunătoare pentru climă și că oamenii trebuie
să înceteze să mai emită CO2, Patrick Moore scrie că nu
este așa: Avem nevoie de mai mulți!
În timp ce auzim în fiecare zi că oamenii sunt de fapt cel
mai mare dăunător de pe Pământ și că ar trebui să fie reduși,
Patrick Moore scrie că plantele au avut
nevoie urgentă de CO2 produs de om, deoarece
fără acest CO2 suplimentar, produs de om, plantele
ar fi început să moară.
Moore descrie, de asemenea, motivele acestei reprezentări
distorsionate, care cataloghează CO2 drept un ucigaș al climei:
O puternică coaliție de interese între cele mai importante
elite susține și conduce povestea catastrofei climatice.
Ecologiștii răspândesc frica și strâng donații;
Politicienii punctează pentru că par să salveze pământul de la distrugere;
Mass-media trăiește din aceste povești și conflicte senzaționale;
Oamenii de știință și instituțiile științifice
primesc miliarde de dolari din fonduri publice;
[...
] Companiile vor să pară ecologice și să primească subvenții publice
uriașe pentru proiecte care altfel ar fi perdante din punct de vedere economic, cum ar fi marile parcuri eoliene și centralele solare...
Așadar, există mulți câștigători în această campanie de alarmă privind o catastrofă climatică.
Cei care cad de pe marginea drumului sunt cei care ar trebui să plătească pentru toate aceste
așa-zise măsuri de protecție a climei și care, astfel, vor sângera până la moarte - și
aceștia suntem noi, oamenii.
9 Concluzie: Așa cum am descris, există, de asemenea,
un puternic grup de interese în problema climei care dorește
să se îmbogățească pe seama noastră și, prin urmare, răspândește
rapoarte false și suprimă adevărul.
Și, în mod evident, mass-media din sistem nu reușesc încă o
dată să își îndeplinească datoria de raportare echilibrată.
Prin urmare, numai oamenii înșiși se pot asigura că
vocile care nu sunt de acord cu alarmismul climatic sunt auzite
- și aceste voci sunt numeroase!
Așadar, vă rugăm să răspândiți cuvântul despre acest program printre prietenii și cunoștințele dumneavoastră și pe rețelele de socializare.