Medan kriget i Ukraina fortsätter med plötslig våldsamhet, eskalerade konflikten
mellan Israel och palestinierna i oktober 2023 och utvecklades snabbt till
ett nytt krig.
Kriget i Ukraina har krävt hundratusentals liv på båda sidor, tvingat miljontals människor att
fly från sina hem och ödelagt stora delar av Ukraina.
Antalet offer i Gazakriget ökar också kraftigt.
Hundratusentals palestinier har tvingats fly och allt större områden
av Gazaremsan ödeläggs.
De finansiella och ekonomiska konsekvenserna av krigen är också katastrofala.
Kostnaden för återuppbyggnaden av enbart Ukraina uppskattas av Europeiska investeringsbanken
till 1,1 biljoner dollar.
Globalt sett orsakade kriget i Ukraina ekonomiska skador på 1 650 miljarder
USD bara under 2022.
Världshandeln kollapsade och priserna på energi och livsmedel exploderade, samtidigt
som de stridande parterna och deras anhängare bokstavligen brände upp de medel
som de så väl behövde i kriget.
Per den 31 juli 2023 uppgick dessa till följande belopp:
EU 84,8 miljarder euro, USA 69,5 miljarder euro, Tyskland 20,9 miljarder euro och Storbritannien
13,8 miljarder euro.
I Gazakriget har Israel och USA nu kommit överens om militärt stöd på totalt nästan
34 miljarder euro.
Mot bakgrund av detta borde krigen egentligen stoppas omedelbart.
Men som den finansiella och ekonomiska experten Ernst Wolff förklarar i följande
program finns det inget intresse av att avsluta krigen, vilket
också förklarar att kriget i Ukraina är oändligt.
Wolffs kommentarer ligger i linje med dem som den undersökande amerikanske journalisten David Sorensen
framförde i sin dokumentärfilm Israel - Unveiling a Mystery. [www.kla.tv/Israel/27342].
Sorensen ger avgörande bevis för att Gazakriget var medvetet iscensatt.
Det innebär att även detta krig är helt uppenbart önskat.
Lyssna nu på Ernst Wolff om orsakerna till dessa krig.
Hej, Ernst Wolff här.
Friedrich Schiller sade en gång att den bästa köpmannen är kriget.
Han förvandlar järn till guld.
Detta gäller även i vår tid.
Efter Ukraina upplever vi för närvarande nästa krig i Israel och därefter
i Mellanöstern.
Båda krigen åtföljs av politiska kampanjer och mediekampanjer som nästan uteslutande
handlar om att ge fienden skulden för kriget och att smutskasta och tysta
kritiker av den egna politiken.
Det finns en anledning till att dessa kampanjer genomförs med enorma ekonomiska kostnader och
stöds av många internationella organisationer, inklusive stiftelser och icke-statliga organisationer:
De distraherar allmänheten från den viktiga frågan om vilka som
egentligen är vinnarna i dessa krig och, bortsett från de drabbade och offren,
vilka som är förlorarna?
Vad innebär ett sådant krig ekonomiskt?
Låt oss ta en grundläggande titt på vad övergången från en fredstida ekonomi till
en krigsekonomi innebär:
Den första konsekvensen är att mer krigsmateriel måste produceras.
Beställningen av detta görs av regeringen, som också måste finansiera det hela.
Detta görs med skattebetalarnas pengar som tidigare tjänats in av befolkningen.
Det handlar alltså i grund och botten om omfördelning.
Skattebetalarnas pengar flyter in i försvarsindustrins fickor som ett resultat av
ett regeringsbeslut.
Nu kan man invända att de flesta regeringar är kraftigt skuldsatta och inte har
de skattemässiga resurser som krävs för att stimulera försvarsindustrin.
De har också en lösning för detta:
Regeringarna får pengarna för sig själva.
För detta ändamål emitterar de statsobligationer, som de köper från centralbanken
och vidarebefordrar till affärsbankerna.
Genom att göra detta främjar de emellertid skapandet
av pengar, eftersom denna process inte innebär något annat än att nya pengar måste skapas
ur ingenting.
Dessa nya pengar ökar dock den totala penningmängden och driver därmed på inflationen.
Detta i sin tur exproprierar den vanliga medborgaren, som i detta fall inte betalar med sina
skatter utan med förlusten av sin köpkraft.
I vilket fall som helst är krigets förlorare de vanliga medborgarna som inte rådfrågades
i beslutet att gå ut i krig.
Med andra ord är detta en påtvingad omfördelning av rikedom från den stora
majoriteten till en liten minoritet.
Låt oss titta närmare på denna minoritet.
Detta gäller naturligtvis i första hand vapentillverkarna, dvs. försvarsindustrin.
När det gäller Ukraina och Israel innebär detta framför allt den amerikanska vapenindustrin, som är den största
leverantören i båda länderna.
Men deras stora företag som Lockheed Martin, Raytheon, Boeing och Northrop är inte
de enda vinnarna.
Krig innebär att vapen behövs i enorma mängder och att de ständigt måste levereras
på nytt och produceras.
Detta ökar naturligtvis konkurrensen mellan försvarsföretagen,
som utökar sin kapacitet i stor skala.
Detta kräver dock investeringar och pengarna för detta får de inte som gåva,
utan i form av lån från bankerna.
Därför är det också bankerna vars verksamhet gynnas av ett krig.
Men det är inte allt i dag, för vi
lever i den fjärde industriella revolutionens tidsålder, där vapenindustrin
är tekniskt beroende av IT-industrin.
Bara en påminnelse:
Innan Internet släpptes för privat användning var det också en rent militär anläggning.
Med andra ord hör IT-jättarna vid sidan av försvarsindustrin och bankerna till
de stora vinnarna i kriget.
Så nu blir det intressant,
för nu uppstår den viktiga frågan:
Vem ligger bakom de amerikanska försvarsföretagen, bankerna på Wall Street och IT-jättarna
i Silicon Valley?
Låt oss börja med försvarsföretagen:
De största aktieägarna i Lockheed Martin, Raytheon och Northrop är kapitalförvaltarna
Vanguard, State Street och BlackRock.
Vanguard är också den största institutionella aktieägaren i Boeing.
Detsamma gäller för Wall Street-bankerna idag.
Låt oss bara ta en titt på de fem största, oavsett
om det är JP Morgan Chase, Bank of America, City Group, Wells Fargo eller U.S. Bancorp:
Vanguard, BlackRock och State Street är bland de största aktieägarna i alla dessa bolag.
Och slutligen, låt oss ta en titt på de största IT-företagen i Silicon Valley.
Vi hittar också de vanliga kapitalförvaltarna hos Apple, Microsoft, Amazon och Alphabet.
När man sedan betänker att Vanguard är en stor aktieägare
i BlackRock och att båda är stora
aktieägare i State Street, inser man vem som styr vår värld i dag.
Regeringarna är det verkligen inte!
Nu uppstår frågan: Vem ligger bakom State Street, Vanguard och BlackRock?
Enligt Ernst Wolff är de kapitalförvaltare.
Men de förvaltar inte vilka tillgångar som
helst; enligt Wolff förvaltar de de superrikas tillgångar, inklusive Rothschilds, Rockefellers,
Warburgs, Goldman Sachs, Bill Gates, Warren Buffet och Elon Musk.
Rothschilds överförde till exempel cirka 2,8 biljoner USD till BlackRock, vilket
i ett slag gjorde BlackRock till världens största kapitalförvaltare.
Så än en gång är det den lilla gruppen superrika människor som är de enda som gynnas av dessa krig.
Om man dessutom beaktar att ledande västerländska regeringschefer som Joe
Biden, Emmanuel Macron, Rishi Sunak och Ukrainas premiärminister Volodymyr Zelensky är
nära knutna till dessa kretsar, blir det uppenbart att denna grupp systematiskt kastar
människor i krig, misär och fattigdom i sin överdrivna strävan efter makt
och rikedom.
Det är därför nödvändigt att genomdriva ett globalt förbud mot krisvinster.
Om vinster inte längre kan genereras från katastrofer av något slag, utan de vinster som görs på detta sätt måste användas för återuppbyggnad eller skademinimering, till exempel, kommer detta onda spel att få ett abrupt slut.