Nyt on vuorossa neljäs panos.
Ja nyt kehään astuu tämä toinen asianajaja,
joka on jo otsikossaan paljastanut,
ettei hän aio kavahtaa mitään Goljatia.
Rakastan tätä otsikkoa.
Tiedätkö hänen nimensä?
"Ei sovintoa ilman uudelleenarviointia."
Onko tämä musiikkia korvillemme?
Ei sovintoa ilman uudelleenarviointia.
Kyllä.
Vaikka tämä asianajaja on kotoisin Saksasta,
hän liittyy tänään seuraamme Mallorcalta
mobiilistudiomme kautta.
Hän ei tietenkään keskity Sveitsin lakiin, joka
meillä on jo ollut.
Hän on tietysti tekemisissä Saksan ja oletettavasti myös Euroopan unionin lainsäädännön kanssa.
Ja olemme uteliaita näkemään, voimmeko keksiä muita ratkaisuja.
Saanko tässä vaiheessa kysyä, onko yhteys edes muodostettu?
Kyllä, yhteys on olemassa.
Selvä. Selvä.
Sitten haluaisin kiittää teitä, asianajaja
Ralf Ludwig, siitä, että ette hylkää meitä maallikoita
ja selitätte meille, mitä oikeudellisia keinoja ja mitä oikeudellisia keinoja on
käytettävissä, kun suojelijat hylkäävät kokonaisen kansakunnan.
Ennen kuin aloitat asiantuntijakommenttisi,
katsotaanpa mielenkiintoinen lyhyt
elämäkertasi.
Onnea matkaan.
Ralf Ludwig
Ralf Ludwig syntyi vuonna 1972 Osterode am Harzissa
Ala-Saksin osavaltiossa ja on asianajaja.
Hän on erikoistunut sosiaali-, hallinto- ja valtiosääntöoikeuteen.
Corona-kriisin jälkeen hän on työskennellyt
myös rikos- ja sääntelyrikosoikeuden alalla.
Voit tutustua hänen lakimiestyönsä periaatteeseen
hänen asianajotoimistonsa verkkosivuilla.
"Jokainen, joka hyväksyy pahan ristiriidattomasti, työskentelee itse asiassa sen kanssa. "
Koronavirus-pandemian alussa Ralf Ludwig sai liittovaltion
perustuslakituomioistuimelta päätöksen, jonka
mukaan mielenosoituksia ei saisi kieltää yleisesti edes kriisiaikoina.
Hän ajoi 29. elokuuta 2020 Berliinin Voiton pylväässä
järjestetyn suuren lateraalisen ajattelun mielenosoituksen
läpi hallintotuomioistuimessa.
Hän kuului Michael Ballwegin puolustusryhmään tämän vankila-aikana.
Kesäkuussa 2021 hän perusti Coronan toimenpiteistä
johtuvien ihmisyyttä vastaan tehtyjen rikosten
tutkinta-, selvitys-, syytteeseenpano- ja ehkäisykeskuksen (ZAAVV).
Ralf Ludwig puhuu tänään aiheesta Corona - ei sovintoa ilman uudelleenarviointia.
Vau!
Ensinnäkin, kiitos kutsusta.
Olen iloinen siitä, että niin monet ihmiset ovat täällä ja että niin monet ihmiset katsovat.
Kuuletko minua?
Kyllä.
Olen iloinen siitä, että niin monet ihmiset ovat mukana ja että niin
monet ihmiset ovat edelleen kiinnostuneita koronaviruspandemiaan liittyvistä kysymyksistä.
Monet ihmiset, ei vain Saksassa vaan koko
maailmassa, uskovat, että ilmiö on ohi.
Uskon kuitenkin, että kaikki, jotka ovat seuranneet
tätä konferenssia tänään ja jotka katsovat sitä tosielämässä,
ymmärtävät, että ilmiö ei ole vielä ohi.
Juuri eilen luin saksalaisesta Badische Zeitung
-lehdestä artikkelin, jonka mukaan eräs
tuomari on jälleen käyttänyt valtaansa
pakottamalla katsojat käyttämään FFP2-naamareita.
FFP2-naamarit, jotka hän sitten jopa toimitti itse,
joiden viimeinen käyttöpäivä oli jo mennyt umpeen,
mutta hän vaati, että näin pitäisi tapahtua.
Toisin sanoen se, mitä olemme kokeneet viimeisten kolmen vuoden aikana, ei ole ohi.
Ja niinhän tämän esityksen otsikossa sanotaankin: se on ohi,
kun olemme päässeet sopuun kaiken tämän ajan kanssa.
Uudelleenkäsittely vaikuttaa muuhunkin kuin vain Coronaan.
Maailmassa on monia kriisejä, näemme sen
juuri nyt, monet kriisit ravistelevat meitä.
Tunnemme tietysti myös nämä konfliktit, nämä
maailmanlaajuiset konfliktit, joita koemme.
Tunnemme ne, koska kärsimme itse seuraamusten seurauksista, jopa
itse asettamiemme seuraamusten seurauksista.
Aistimme, että muiden maiden ihmiset tai valtionpäämiehet
vaativat meiltä rahaa ja aseita.
Ymmärrämme, että Eurooppaan ja myös Saksaan
suuntautuu ilmeisesti loputon maahanmuuttajavirta.
Näiden konfliktien yhteydessä
maamme lakeja muutetaan yhtäkkiä.
Tämä tarkoittaa, että esimerkiksi me Saksassa emme saa enää puhua vapaasti.
Emme saa enää puhua Ukrainan konfliktista,
vaikka haluaisimmekin, koska silloin meitä
voitaisiin syyttää vihan lietsonnasta.
Emme saa puhua Lähi-idän konfliktista haluamallamme tavalla, koska silloin
meitä voidaan myös syyttää vihan lietsonnasta.
Toisin sanoen mielipide on kriminalisoitu.
Ja tämä on myös oivallus, joka meillä on koronan kaudelta.
Tämä on ehkä myös tärkein oivallus, että valtio on alkanut kriminalisoida
mielipiteitä, kriminalisoida muita mielipiteitä.
Lääkärit, jotka ovat vannoneet ammatillisen valan ja joilla on eriävä mielipide,
kriminalisoidaan yhtäkkiä.
Tämä tarkoittaa, että lääkäri, joka hoitaa potilaita
toisin kuin valtio määrää, on yhtäkkiä rikollinen.
Lääkäri ei saa enää päättää, antaako hän maskitestin vai ei.
Lääkäri ei voi enää oikeastaan päättää,
rokotetaanko joku vai ei.
Kaikki tämä on yhtäkkiä kriminalisoitu.
Ja nämä ovat suorat vaikutukset, joita meillä on.
Meidän ei tarvitse uskoa, että näin
on vain terveyden suojelun osalta, vaan
kaikissa muissa kriiseissä, joita kohtaamme tai joista meille ilmoitetaan,
käytetään juuri näitä keinoja oikeuksiemme rajoittamiseksi.
En voi tarjota konkreettista ratkaisua yksittäisiin ongelmiin.
En halua sitäkään.
Voin kuitenkin tarjota idean.
Se on ajatus siitä, että me yksinkertaisesti
alamme noudattaa lakia, joka meillä on.
Jotkut ihmiset kysyvät nyt itseltään, mitä hän sanoo?
Hän on lakimies ja on nähnyt, mitä viime vuosina on tapahtunut.
Mutta juuri siitä on kyse.
Ja on ilmoitettu, että puhun pääasiassa Saksan lainsäädännöstä.
Käsittelen myös Saksan lainsäädäntöä, mutta käsittelen enemmän kansainvälistä oikeutta.
Koska nykyinen kansainvälinen lainsäädäntö on hyvä.
Ja jos me soveltaisimme sitä, jotakin koronaviruskriisin kaltaista, jotakin
Lähi-idän konfliktin kaltaista, jotakin Ukrainan sodan kaltaista ei olisi edes
mahdollista.
Meidän olisi yksinkertaisesti sovellettava lakia,
joka meillä on, josta olemme yhteiskuntana sopineet.
Siitä tämänpäiväisessä puheenvuorossani on kyse.
On olemassa sääntöjä, eivätkä ne tule minulta.
Säännöt perustuvat valistusajatteluun ja perustuvat historialliseen kokemukseen.
Valistus suuntautui aikoinaan ennakkoluuloja, taikauskoa
ja mielivaltaista hallintoa vastaan.
Ja ehkä olisi vielä lisättävä, että se ei ole suunnattu ainoastaan
taikauskoa vaan myös uskoa vastaan.
Vastustaa uskoa tieteeseen eikä tiedettä tieteenä.
Meidän pitäisi sanoa se tänään.
Niinpä meillä on myös nykyään monia uskomuksia.
Tietenkin jokainen saa uskoa, ja jokainen voi uskoa mihin haluaa.
Mutta jos hän hallitsee toista ihmistä,
usko ei saa määrittää tätä hallintaa.
Valistuksen tavoitteena oli aina yksilön itsemääräämisoikeus
vastuullisena kansalaisena.
Mielestäni tämä lause, jonka valitsin tänään,
on itse asiassa loistava,
koska se itse asiassa tiivistää hyvin kokemamme
koronapandemian tai koronakriisin.
Kyse on yksilön itsemääräämisoikeudesta vastuullisena kansalaisena.
Emme ole kokeneet mitään tällaista kolmen viime vuoden aikana.
Meille ei myönnetty itsemääräämisoikeutta eikä
meille kerrottu, miten meidän pitäisi käyttäytyä.
Meille jopa kerrottiin, kenen kanssa saimme viettää joulua ja missä,
kenen kanssa saimme mennä hautajaisiin, miten saimme
osallistua synnytykseen ja niin edelleen. Toisin sanoen
itsemääräämisoikeutta on rajoitettu täysin.
Emme olleet yksilö, meitä ei tunnustettu yksilöksi,
vaan olimme vaaran alus.
Meille kerrottiin, että olimme vaarallisia, oireettomasti vaarallisia.
Ja koska olemme niin vaarallisia oireettomasti, emme ole enää
yksilöitä, vaan meidän on noudatettava sääntöjä.
Saksassa Robert Koch -instituutin puheenjohtaja
Lothar Wieler sanoi tuolloin, että näitä sääntöjä
ei saa koskaan kyseenalaistaa.
Toisin sanoen meiltä kiellettiin yksilöllisyytemme, eikä
meidän tarvitse puhua kypsyydestämme kansalaisina.
Kansalaisina meillä ei ollut itsemääräämisoikeutta,
eikä se koskenut vain Saksaa eikä myöskään
Itävaltaa.
Muistaakseni Sveitsissä äänestettiin koronasäännöistä, joita
vastaan sitten äänestettiin, mutta ei niin voimakkaasti, tai pikemminkin
koronasääntöjen puolesta.
Kansalaisten kypsyys ei kuitenkaan ole koskaan toteutunut ainakaan Saksassa ja Itävallassa.
Olemme oppineet historiallisista kokemuksista.
Meillä on ollut historiallinen kokemus, erityisesti
1900-luvulla, toisin sanoen viime vuosisadalla, että
valtio ei ole olemassa vain kansalaisiaan varten, vaan
että valtio on myös suunnattu osaa väestöstä
tai jopa koko väestöä vastaan.
Meillä on tätä historiallista kokemusta, ja tämän historiallisen kokemuksen
pohjalta olemme laatineet asetukset, jotka
haluan esitellä teille tänään.
Ja jos tarkastelemme näitä säännöksiä, joita meillä on matkalaukussamme,
joita meillä on repussamme, valistusta, historiallista kokemusta, niin
yhtäkkiä tämä koronakriisi on yllämme vuonna 2020.
Edessämme on jotakin sellaista, mitä emme - olen syntynyt vuonna -72, kuten aiemmin
sanottiin - ole koskaan elinaikanamme kokeneet.
Valtio puuttuu yhtäkkiä yksityiselämäämme tavalla, jota emme ole koskaan ennen kokeneet.
Perusoikeuksia rajoitettiin massiivisesti, esimerkiksi sitä, että ihmiset eivät
saaneet osoittaa mieltään, että yhtäkkiä säädettiin,
kuinka monta ihmistä sai osallistua syntymäpäiväjuhliin,
kuinka monta ihmistä sai vierailla sairaalassa tai vanhainkodissa tai kuinka monta
ihmistä sai osallistua hautajaisiin.
Olen kokenut niin paljon kärsimystä. Leikkikentät oli eristetty.
Naamarit tehtiin pakollisiksi, ensin niin sanotut yhteisönaamarit, sitten yhtäkkiä
lääketieteelliset naamarit ja jossain vaiheessa FFP2-naamarit.
Jos joku olisi voinut ansaita rahaa pakottamalla meidät käyttämään kaasunaamareita,
meidän olisi ehkä pitänyt käyttää kaasunaamareita jossain vaiheessa.
Kaikki nämä toimenpiteet olivat kuitenkin täysin käsittämättömiä
minulle, joka olen syntynyt vuonna 1972, kasvanut
Saksan liittotasavallassa ja kokenut entisen
DDR:n yhdistymisen liittotasavaltaan.
Minulle henkilökohtaisesti oli käsittämätöntä, että valtion johtajat
alkaisivat käyttää valtaa meihin tällä tavoin.
En halua keskustella kanssanne tänään tai esitykseni aiheena ei ole kysymys siitä, olivatko
lääketieteelliset toimenpiteet oikeita vai eivät.
Olivatko valtion määräämät toimenpiteet lääketieteellisestä ja tieteellisestä
näkökulmasta katsottuna oikeita vai eivät.
Luulen, että useimmilla teistä on mielipide tästä asiasta.
Mutta tämä kysymys ei ole lainkaan ajankohtainen, vaan meidän on kysyttävä
itseltämme aivan toinen hypoteettinen kysymys.
Ja tämä on mahdollisesti myös virhe, jonka me asianajajat
olemme tehneet viimeisten kolmen vuoden aikana, että
olemme periaatteessa antaneet itsemme ajautua argumentointimalliin,
joka ei ole lainkaan asian ydin.
Olemme antaneet itsemme ajautua väittelyyn siitä, auttavatko
naamiot, auttavatko sosiaaliset etäisyydet,
auttavatko lukitukset, voiko mRNA-geeniterapia vaikuttaa myönteisesti viruksen leviämiseen.
Voidaanko sillä estää taudin puhkeaminen tai ainakin lieventää sitä.
Osallistuimme kaikkiin näihin keskusteluihin.
Aloitimme keskustelun siitä, oliko terveydenhuoltojärjestelmämme todella ylikuormittunut vai ei,
vai oliko ylikuormituksen uhka olemassa ja oliko meidän
keskusteltava triagesta ylikuormituksen uhatessa.
Toisin sanoen jouduimme mukaan keskusteluun, jossa aina kysyttiin, ovatko nämä
toimenpiteet hyödyllisiä vai eivät.
Tämänpäiväinen ja yleinen teesini on, että tällä
kysymyksellä ei ole merkitystä.
Tällä kysymyksellä ei ole merkitystä valistuneessa yhteiskunnassa, länsimaisessa sivilisaatiossa,
joka kantaa valistuksen arvoja edessään ja sanoo, että olemme humanistinen yhteiskunta.
Koska yhteiskunnassamme kysymys on siitä, ovatko valtion toteuttamat toimenpiteet haitallisia.
Tämä on ainoa kysymys, joka kiinnostaa meitä.
Meitä kiinnostaa kysymys, vahingoittaako meitä se, mitä ne,
jotka hallitsevat tätä maata tai maatamme, tekevät meille, vai
eikö se vahingoita meitä?
Meidän on kysyttävä itseltämme tämä kysymys.
Pyydänkin kaikkia teitä, jotka katsotte nyt tätä keskustelua,
olemaan osallistumatta tuleviin keskusteluihin siitä, mitä tehdään, mutta kysykää
aina, onko siitä haittaa?
Niinpä aion tehdä hyvin lyhyen harhautuksen Israeliin, koska siellä
on tilanne, jossa on meneillään sota, sota on jatkunut jo pitkään, mutta
nyt on toinen akuutti sotavaihe.
Jokaisen israelilaisen poliitikon on kysyttävä itseltään, ja
tämä on myös kysymys, josta keskustellaan, ei sitä,
ovatko sotatoimet, joihin nyt ryhdymme, hyödyksi tavoitteidemme
kannalta, ovatko ne ehkä hyödyksi rauhan kannalta, vaan sitä, vahingoittaako
jokainen yksittäinen toimenpiteemme ihmisiä, vahingoittaako se ihmisiä, jotka eivät ole osallisia, ja kuolevatko
ihmiset, jotka eivät ole osallisia, tai kärsivätkö he massiivisia
terveyshaittoja, jos teemme tekojamme.
Tämä on kysymys, joka esitetään länsimaisessa yhteiskunnassa.
Kysymys on vaikea, kun otetaan huomioon, millaisia oivalluksia meillä usein on.
Kun näemme, mitä joissakin tapauksissa tapahtuu,
kysymys on vaikea, mutta valtiolla ei ole tunteita.
Valtiolla on säännöt, meillä ihmisillä on tunteita.
Me ihmiset olemme joskus pulassa,
mutta valtio ei joudu pulaan.
Valtiolla ja valtiollisilla instituutioilla on säännöt, ja nämä säännöt
ovat raittiita, nämä säännöt ovat syntyneet järjen pohjalta.
Ja tätä tervettä järkeä on aina sovellettava.
Siitä tässä on kyse, rinnakkaiselomme säännöistä.
Jos asiaa tarkastellaan oikeudellisen teorian tai valtioteorian näkökulmasta, olemme
kaikki allekirjoittaneet sosiaalisen sopimuksen toistemme kanssa.
Voitte nyt sanoa, ja monet ihmiset kanavillani sanovat myös, etten koskaan allekirjoittanut
mitään, en koskaan tehnyt kumppanuussopimusta, mutta
se ei ole totta.
Jos menet supermarkettiin ja ostat sieltä ruokaa, menet kassalle ja laitat ostamasi
ruoan tai viinipullon tai mitä ikinä oletkaan
ostanut tiskille, syntyy sopimus.
Et tee kirjallista sopimusta, et allekirjoita jotakin, vaan teet sopimuksen.
Valtioteorian mukaan elämme yhdessä yhteiskunnassa
ja hyväksymme tämän yhteiskunnan säännöt.
Se tarkoittaa ensinnäkin sitä, että olemme kaikki yhteisössä ja meillä on yhteiset säännöt.
Sen näkee siitä, kummalla puolella tietä ajetaan, eli
Englannissa säännöt ovat erilaiset kuin Saksassa.
Mutta noudatatte näitä sääntöjä, teette sen joka päivä, noudatatte sääntöjä.
Menet työnantajallesi ja odotat
saavasi palkkaa kuun lopussa.
He odottavat, että työnantaja
maksaa sosiaaliturvamaksut ja niin edelleen.
Toisin sanoen yhteiskunnassamme on monia, monia sääntöjä,
ja tätä kutsutaan yleisesti sosiaaliseksi sopimukseksi.
Olemme tehneet tämän kumppanuussopimuksen implisiittisesti ja toimimme
tämän kumppanuussopimuksen puitteissa.
Ja tämä yhteiskuntasopimus, joka meillä on, tarkoittaa sitä, että me ihmisinä, yksilöinä, kuten tiedämme sen valistuksen
ajalta, luovumme tietyistä henkilökohtaisista vapauksista,
luovumme tietyistä yksilön oikeuksista, koska me
itse sanomme, että tämän luopumisen, vallan, erityisesti voimankäytön monopolin,
siirtämisen kautta valtiolle, voimme kehittyä yksilöinä paremmin kuin jos meillä kaikilla
olisi omat sääntömme, jos eläisimme omien sääntöjemme mukaan emmekä olisi sidottu itseämme
tiettyihin sääntöihin, jotka me yhteisönä, yhteiskuntana, valtiona, miksi sitä sitten haluammekaan kutsua,
antaisimme meille.
Ja tämä yhteiskuntasopimus, kutsun sitä sisäpiiriksi, se on se sisäpiiri,
jossa liikumme, ja se on se sisäpiiri, jossa ne, joilla on valtiollista valtaa, joilla
on edustuksellista valtaa, ja jossa nämä ihmiset, joilla on arvostelumarginaali,
kuten Saksan liittovaltion perustuslakituomioistuin on sanonut meille.
Tämä tarkoittaa sitä, että arvostelulle on tilaa vain yhdessä asettamiemme sääntöjen puitteissa.
Ja nyt tulee olennainen kohta.
On kuitenkin olemassa sääntöjä, joita emme ole siirtäneet, tai oikeuksia, joita emme ole siirtäneet, ja se on oikeus elämään.
En ole siirtänyt oikeutta elämääni valtiolliselle yhteisölle, valtiolliselle
yhteiskunnalle tai valtiolle missään muodossa.
Oikeuteni elämään kuuluu minulle, eikä valtiolla ole harkintavaltaa päättää, tapetaanko minut vai ei.
Se ei ole osa sopimusta, jonka teimme keskenämme.
Eikä valtiolla ole oikeutta päättää, aiheuttaako se minulle vakavaa fyysistä haittaa.
Sekin on sen yhteiskuntasopimuksen ulkopuolella, jonka olemme solmineet keskenämme.
Valtion on suojeltava minua.
Valtiolla on velvollisuus tarjota sairaaloita, lääkäreitä, sairaanhoitajia, terveydenhoitajia, lääkkeitä ja niin edelleen.
Jos tarkastelemme nyt koronaviruspandemiaa, kaikki tämä on valtion tehtävä.
Valtiolla on velvollisuus tarjota ihmisille paras mahdollinen suoja sairauksia ja tautien leviämistä vastaan.
Toisin sanoen, jos valtio tietää, että joku on vakavan taudin kantaja, valtio
voi tietenkin määrätä tämän henkilön karanteeniin ja sanoa, että meidän
on suojeltava sinua ja yhteiskuntaa, koska tiedämme,
että olet vaaraksi.
Mutta valtio ei tietenkään saa tappaa tätä henkilöä.
Sinun täytyy kuvitella se.
Kuvitelkaa, että valtio, Saksan valtio, Saksan politiikka olisi keksinyt idean eikä
olisi päättänyt 10. joulukuuta 2021 tehdä rokotuksista pakollisia tietyissä laitoksissa, vaan Saksan liittopäivät
olisi sanonut, että kaikki, joilla on todistetusti koronavirustartunta, rokotetaan.
Koska kun ne tapetaan, ne eivät enää muodosta uhkaa.
Minkälainen paheksunta olisi ollut maassamme?
Miksi siitä olisi noussut meteli? Koska emme ole siirtäneet tätä oikeutta valtion sääntöihin.
Valtio ei saa tappaa viattomia ihmisiä. Valtio ei saa uhrata ihmisiä politiikkansa vuoksi.
Tämä on olennainen asetus, joka meillä on. Eikä ole mitään jakoa arvokkaaseen ja arvottomaan elämään.
Kvantitatiivista eli numeerista alajaottelua ei ole.
Emme voi sanoa, että tapamme viisi, jotta 500 jää henkiin.
Emme saa tappaa yhtäkään, jotta 500 jää henkiin.
Tämä on oikeusvaltiomme olennainen sääntö.
Tämä sääntö on ylitetty Saksan lisäksi myös muissa maissa.
Tämän vuoksi aiomme nostaa rikossyytteen, ja palaan tähän myöhemmin.
Pyydän nyt, että esitys kytketään päälle, koska haluan
periaatteessa osoittaa, että olemme periaatteessa jo selvittäneet kaiken.
Aloitetaan Saksan liittotasavallan peruslain 1 artiklan 1 kohdasta, jossa todetaan,
että ihmisarvo on loukkaamaton. Ja se on jokaisen ihmisen ihmisarvo.
Jokaisesta yksittäisestä ihmisestä ei saa tehdä valtion toiminnan kohdetta.
Näin toteaa liittovaltion perustuslakituomioistuin kerta toisensa jälkeen käsitellessään 1 artiklaa.
Ihmisarvo on loukkaamaton. Emmekä ole luopuneet tästä arvokkuudestakaan.
Toisin sanoen se osa tätä yhteiskuntasopimusta, jonka mukaan parlamentti, ei edes Sveitsin
parlamentti, liittoneuvosto tai tuomioistuimet tai toimeenpanovalta, eli poliisi
tai kukaan muu, ei saa päättää tästä arvokkuudesta, minun arvokkuudestani,
joka ilmenee erityisesti oikeudessani elämään.
Se ei kuulu tämän yhteiskuntasopimuksen piiriin, se ei kuulu niiden päätöksentekovaltuuksien piiriin, joille me olemme antaneet edustusvallan.
Euroopan ihmisoikeussopimuksen 2 artikla on vielä selkeämpi.
Direktiivin 2 artiklassa sanotaan, ja jos annatte tämän ymmärtää, että
jokaisen ihmisen oikeus elämään on lailla suojattu. Valtio ei saa tappaa ketään ihmistä.
Näin sanotaan lauseessa 2: ketään ei saa tappaa tahallaan.
Sitten tulee tämä jälkikirjoitus: kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanoa lukuun ottamatta Euroopan unionissa ei ole enää kuolemanrangaistusta.
Mutta se on sitten oikeudellis-filosofinen keskustelu siitä, saako syyllisen ihmisen tappaa vai ei.
Tämä ei kuulu esitykseeni.
Mutta viatonta ihmistä, kuten tästä näette, ei saa tappaa tahallaan muuten kuin panemalla täytäntöön
kuolemantuomion, jonka tuomioistuin on langettanut rikoksesta, josta kuolemanrangaistus on laissa säädetty.
Ketään ihmistä ei saa tappaa tahallaan.
Euroopan ihmisoikeussopimus koskee myös Sveitsiä. Valtio ei saa tappaa ihmisiä.
Menemme vielä pidemmälle. Meillä on edelleen Euroopan unionin perusoikeuskirja.
Myös Euroopan unionin perusoikeuskirjan 1 artiklassa todetaan, että ihmisarvo on loukkaamaton.
Juuri niin kuin Saksan perustuslain 1 artiklassa sanotaan.
Direktiivin 2 artiklan mukaan jokaisella on oikeus elämään.
Täällä kuolemanrangaistus on nyt suljettu pois, ketään ei saa tuomita kuolemanrangaistukseen eikä teloittaa.
Mutta jokaisella on oikeus elämään, jokaisella ihmisellä.
Ja 3 artiklan mukaan jokaisella on oikeus fyysiseen ja henkiseen koskemattomuuteen.
Valtio ei saa vahingoittaa ketään ihmistä, kyse on aina valtiosta, kyse on siitä, että valtion on tietenkin toisaalta suojeltava
meitä, mutta erityisesti se ei saa aktiivisesti vahingoittaa kehoamme.
Ja jos luette 3 artiklan 2 kohdan ja muistelette koronaviruspandemiaa, jonka me kaikki olemme kokeneet.
Lääketieteen ja biologian yhteydessä on otettava huomioon erityisesti seuraavat seikat.
Rekisteröidyn vapaasta suostumuksesta sen jälkeen, kun hänelle on tiedotettu asiasta etukäteen laissa säädettyjen yksityiskohtien mukaisesti.
Kyse on vapaasta suostumuksesta.
Euroopan unionin perusoikeuskirjan mukaan henkilön kehoon kohdistuva lääketieteellinen
toimenpide voidaan suorittaa vain, jos se on vapaaehtoinen.
Eikä meidän tarvitse puhua siitä, että ainakin Saksassa tai Italiassa yli 50-vuotiaiden henkilöiden, jotka työskentelevät lääketieteen
alalla tai ovat sotilaita, pakollinen rokottaminen, tai Itävallassa se oli jopa
pakollinen kaikille itävaltalaisille, mitä ei toteutettu siellä, mutta kaikille itävaltalaisille, että tämä
henkilö on itse asiassa pakotettu sakkoihin, ammattikieltoon, olemassaolon taloudelliseen tuhoon, jos hän ei suostu tähän
pakolliseen rokottamiseen, ja silloin se ei ole enää suostumus, vaan silloin se on velvollisuus.
Kutsumme sitä asianajajina pakottamiseksi.
Toisin sanoen valtio ei saa tehdä näin.
Se on täysin selvä, ja jos luet 4 artiklan uudelleen, mieti naamioita.
Ketään ei saa kiduttaa eikä kohdella tai rangaista epäinhimillisellä tai halventavalla tavalla.
Kun ajattelemme nyt tätä Freiburgin tuomaria, joka sanoi eilen yleisölle, että teidän
on käytettävä FFP2-naamaria, joka on muuten toinen FFP2-naamari, jonka voimassaolo on jo päättynyt,
ja katsomme itseämme täällä, ketään ei saa kohdella nöyryyttävästi, kysymme itseltämme,
mitä tämä tuomari ajattelee, mitä täällä tapahtuu?
On myös muita oikeuksia.
Minulla on tässä vain valikoima, ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 3 artikla.
Jokaisella on oikeus elämään, vapauteen ja henkilökohtaiseen turvallisuuteen, jokaisella on oikeus elämään.
Voimme siis käydä läpi kaikki länsimaiset perusjärjestykset,
perustuslait, peruslait, perusoikeudet, mitä tahansa onkaan.
Meille kerrotaan yhä uudelleen ja uudelleen, kuten sanoin aiemmin, valistuksen opetuksista
ja historiallisista kokemuksistamme, että jokaisella ihmisellä on oikeus elämään.
Ja nyt se jatkuu, aivan, siinä se taas on, bioetiikkaa koskevan yleissopimuksen 2 artikla.
Voin heti sanoa, että Saksa ei ole allekirjoittanut eikä ratifioinut tätä bioetiikkaa koskevaa yleissopimusta.
Kun luet tämän lauseen, voit ymmärtää miksi.
Siinä todetaan, että ihmisten edut ja hyvinvointi ovat
etusijalla yhteiskunnan tai tieteen etuihin nähden.
Jos teillä on tällaisia perussääntöjä, nämä ovat bioetiikan perussääntöjä, tämä bioetiikkaa koskeva yleissopimus hyväksyttiin vuonna 1997.
Toisin sanoen vuodesta 1997 lähtien on pohdittu, millaisia vaaroja ihmisille aiheutuu,
jos lääketiede tai biologia, mahdollisesti jopa yhdistettynä geeniterapiaan, voi vaikuttaa ihmiskehoon.
Mitä saamme tehdä ja mitä emme saa tehdä?
Ja ihmiselämän suojelu, yksilön suojelu, jokaisen
teistä suojelu on aina ollut etusijalla.
Ja tässä se on hyvin, hyvin selvästi muotoiltu, että teillä on etusija yhteiskunnan etujen kustannuksella.
Ja mitä teille on kerrottu viimeisten kolmen vuoden aikana?
Olkaa solidaarisia, olkaa solidaarisia yhteiskuntaa kohtaan, olkaa solidaarisia haavoittuvassa asemassa olevia
kohtaan, olkaa solidaarisia niitä kohtaan, jotka muuten kuolevat koronavirukseen tai Covid-19:ään,
jos ette noudata sääntöjä, jotka annamme teille.
Juuri sitä ei saa tehdä vapaassa yhteiskunnassa.
Koska kyse ei ole enää ihmisen hyvinvoinnista, vaan yhteiskunnan
etujen ensisijaisuudesta, jonka määrittelevät edustajat, joita ei ole valittu tätä tarkoitusta varten.
Ja nyt voitte tietysti sanoa, ja tämä on väite, jonka olemme aina kuulleet, tämä
on väite, jonka olemme aina kuulleet, mutta meillä oli hätätila.
Se oli kriisi, se oli virus, jotain, mitä emme tunteneet, uudenlainen virus.
Okei, se ei ollut niin uusi, sen tiedämme jo, mutta se oli
uudenlainen virus, joka ajoi terveydenhuoltojärjestelmämme äärirajoille.
Kyse on sosiaalisesta hätätilanteesta, ja sosiaalisessa hätätilanteessa
valtiolla on oltava vaihtoehtoja toimia toisin kuin esimerkiksi
rauhan aikana tai silloin, kun hätätilaa ei ole.
Juuri tältä Euroopan ihmisoikeussopimuksen laatijat halusivat suojella meitä.
He tiesivät, että tällainen lausunto annettaisiin jossain vaiheessa, koska kuten Karl Schmitt
oli jo sanonut, se, joka päättää poikkeustilasta, päättää valtiosta, päättää yhteiskunnasta, ja hänellä on valta käsissään.
Lakimies Karl Schmitt päätti hätätilasta
1930-luvulla, ja hän oli oikeassa.
Vaarana on aina se, että on ihmisiä, jotka julistavat hätätilan, jotka
mahdollisesti jopa luovat hätätilan, emme tiedä sitä, mutta monissa
tapauksissa on monia viitteitä siitä, että oli varmasti kiinnostusta luoda hätätila,
kriisi, jonka sitten ratkaistaan keinoilla, jotka sitten tehdään itse,
viittaamalla tähän hätätilaan, joka oli niin sanotusti luotu etukäteen, ja sanomalla, että
nyt meillä on tämä hätätila, ja näin sen on oltava.
Hätätilaa tai hätätilaa koskevaa päätöstä ei saa koskaan tehdä se henkilö, joka sen julistaa.
Tämä on tärkeä sääntö, joka meidän on kirjattava kaikkiin perustuslakeihin, kaikkien valtioiden perustuslakeihin,
koska jos hätätilan julistava henkilö voi sitten myös vaatia tämän hätätilan etuja itselleen, kaikki demokraattiset,
rauhanomaiset ja vapaamieliset yhteiskuntamuodot voidaan horjuttaa.
Euroopan ihmisoikeussopimuksen 15 artiklassa todetaan,
että kansakunnan henkeä uhkaa sota tai muu yleinen hätätilanne,
joka on esimerkiksi koronavirus-pandemia.
Näin ollen mikä tahansa korkea sopimuspuoli eli valtio voi toteuttaa toimenpiteitä,
jotka poikkeavat tässä yleissopimuksessa määrätyistä velvoitteista.
Olimme tarkastelleet sitä aiemmin, 2 artiklaa, jonka mukaan ketään ei saa tappaa tahallaan.
Ja jos tarkastelemme nyt 2 kohtaa, siinä sanotaan, että 1 kohdan perusteella, eli yleisen hätätilan perusteella,
2 artiklasta voidaan poiketa vain laillisten sotatoimien seurauksena.
Tämä tarkoittaa sitä, että vaikka koronaviruspandemian vuoksi olisi ollut
hätätila, säännöistä, ainakin siitä, että valtio ei saa tappaa ihmisiä, ei olisi pitänyt luopua.
Vaikka hätätila olisikin ollut, eli kysymys siitä, oliko se hätätila, oliko terveydenhuoltojärjestelmä
lähes romahtanut vai ei, on täysin merkityksetön.
Sillä vaikka näin olisikin, ei pitäisi poiketa säännöstä,
jonka mukaan valtio ei saa tappaa ihmisiä.
Ja hyvin, hyvin tärkeää on se, että jos tästä halutaan poiketa, on olemassa varoitustoiminto,
eli tämä 3 kohta, jolloin asianomaisen valtion, nimittäin Euroopan neuvoston pääsihteerin, on
annettava kattavat tiedot toimenpiteistä ja niin sanotusti ilmoitettava, että vallitsee hätätila
ja että nyt toteutetaan erityistoimenpiteitä tämän hätätilan vuoksi.
Yksikään maa ei ole muuten tehnyt näin, minkä vuoksi Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on
poistanut ammattiyhdistysten mielenosoituksia koskevan kiellon Sveitsissä, koska yksikään Euroopan unionin maa ei ole
tehnyt näin, yksikään maa ei ole ilmoittanut hätätilasta Euroopan neuvoston pääsihteerille.
Toisin sanoen kukaan ei olettanut, että meillä olisi lainkaan julkinen hätätilanne.
Ja jos yleistä hätätilaa ei ole osoitettu, emme
saa poiketa Euroopan ihmisoikeussopimuksen säännöistä, jotka
ovat verrattavissa kaikkiin perusoikeuksiin kaikissa maissa.
Ja vaikka asiasta olisi raportoitu ja hätätila olisi julistettu, ei koskaan saisi poiketa tietyistä säännöistä, nimittäin hyvin
tarkoista perussäännöistä, joihin kuuluu kielto tappaa ihminen, viaton ihminen.
Toisin sanoen tätä hätätilaa ei ollut olemassa, siitä ei ilmoitettu, ja vaikka
se olisikin ollut olemassa, tiettyjä toimenpiteitä ei olisi pitänyt toteuttaa.
Tarvitsen seuraavan dian nyt. Ja miten tuomioistuimet ovat käsitelleet tätä aiemmin?
Olen tuonut teille kaksi päätöstä.
Olen tuonut teille liittovaltion perustuslakituomioistuimen päätöksen ilmailun turvaamista koskevasta laista.
Saksassa Amerikasta saadut kuvat johtivat ilmailun turvallisuuslain laatimiseen,
jossa sanotaan, mitä tapahtuu, jos matkustajakone kaapataan Saksassa,
koneessa on ihmisiä ja tämä matkustajakone lentää johonkin torniin, lentää jalkapallostadionille,
täydelle jalkapallostadionille tai jonnekin muuhun paikkaan, jossa on paljon ihmisiä.
Ja sitten luotiin laki, jonka mukaan tietyissä olosuhteissa tällainen matkustajakone, jossa
oli viattomia matkustajia, voitaisiin ampua alas.
Asia meni sitten liittovaltion perustuslakituomioistuimen käsiteltäväksi, ja liittovaltion perustuslakituomioistuin
lausui nämä hyvin selkeät sanat vuonna 2007.
Se on todennut, että käyttämällä tappamistaan keinona pelastaa muita ihmisiä, ihmiset reifioidaan ja samalla
riistetään heidän oikeutensa.
Kun lentokoneen matkustajat, jotka ovat itse uhreina suojelun tarpeessa, luopuvat yksipuolisesti hengestään valtion käskystä,
heiltä evätään arvo, joka kuuluu ihmisille heidän itsensä vuoksi.
Ja se on todennut vielä selkeämmin 1 artiklan 1 kohtaa sovellettaessa, että
Peruslain ihmisarvotakuun mukaisesti on täysin käsittämätöntä, että laillisen luvan perusteella tapetaan tarkoituksellisesti
viattomia ihmisiä, jotka ovat näin avuttomassa tilanteessa.
Jos liittovaltion perustuslakituomioistuin toteaa, että ihmisarvon takaamista koskevan 1 artiklan 1 kohdan mukaan on täysin
mahdotonta, että ihmisiä esineellistetään ja että ihmisiä uhrataan toisten ihmishenkien pelastamiseksi,
voin tehdä rokotuksista pakollisia, voin tehdä pakolliseksi sallia mRNA-geeniterapian päästämisen kehoon, jotta
en menettäisi työpaikkaani, taloudellista olemassaoloani, sakkoja ja niin edelleen.
Toisin sanoen en missään tapauksessa hyväksyisi velvollisuutta rokotuksiin, koska silloin hyväksyisin sen, että ihmisiä kuolee.
Valtio ei saa tehdä niin.
On myös toinen päätös, joka on vielä selkeämpi.
Kyseessä on Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätös.
Nuoren pankkiirin poika siepattiin Saksassa vuonna 2005.
Sieppaaja oli juuri vienyt tämän nuoren pankkiirin pojan jonnekin.
Sieppaaja otettiin kiinni, ja poliisi, jolla oli tämä sieppaaja, Magnus Gevgen on hänen nimensä tässä, kyse on Gevgenin tuomiosta,
joka halusi vallassaan pelastaa tämän nuoren pankkiirin pojan hengen ja uhkasi sitten Magnus Gevgeniä kidutuksella.
Hän sanoi, että tänne on tulossa virkamies, hän on jo matkalla tänne, hänet tuodaan tänne helikopterilla, ja tämä
virkamies aiheuttaa teille sietämätöntä tuskaa, ja on parempi, että kerrotte meille, missä tämä poika on.
Paikka paljastui, mutta se oli vain ruumiin sijainti, poika oli jo kuollut.
Ja tämä kidnappaaja ryhtyi sitten oikeustoimiin tätä kidutusuhkaa vastaan.
Tämä meni aina Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen asti, ja haluaisin vain viitata tähän yhteen johtavaan periaatteeseen, johtavaan periaatteeseen 1.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on todennut, että Euroopan ihmisoikeussopimuksen 3 artiklan rikkominen eli kidutuksen
tai epäinhimillisen kohtelun kieltäminen ei voi olla perusteltua asianomaisen henkilön
käyttäytymisestä riippumatta, ei edes ihmishenkien pelastamiseksi
eikä edes koko valtiota koskevan hätätilan vallitessa.
Miksi Euroopan ihmisoikeustuomioistuin sanoi näin?
Koska Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on sanonut, että emme saa avata tätä ovea.
Jos alamme kiduttaa ja sanomme, että teemme sen pelastaaksemme
ihmishenkiä tai suojellaksemme valtiota hyökkäykseltä.
Kun alamme kiduttaa, ovi aukeaa, pato murtuu, ja pato pienenee
ja pienenee, ja pato murtuu yhä suuremmaksi ja suuremmaksi.
Toisin sanoen keksimme yhä enemmän tapoja kiduttaa ihmisiä, ja sitten jossain vaiheessa saatamme sanoa, että Saksassa
on 25 vanhempaa ihmistä, jotka tuntevat kuuluvansa Reichsbürger-skeneen, jotka haluavat järjestää
vallankaappauksen, jotka käytännössä syöksisivät maan kaaokseen, ja saadaksemme
selville, kuka muu on näiden 25 ihmisen takana, meidän on käytettävä kidutusta.
Ja sitten yhtäkkiä voisitte alkaa keksiä tarinoita kidutuksen, epäinhimillisen
ja halventavan kohtelun oikeuttamiseksi.
Ja jos tämä pätee kidutukseen, se pätee tietysti vielä enemmän tappamiseen.
Tämä tarkoittaa, että jos valtio ei saa kiduttaa vaaran torjumiseksi, se ei tietenkään saa tappaa viattomia ihmisiä.
Hän ei saa täällä edes kiduttaa syyllistä henkilöä, mutta hän ei tietenkään saa tappaa viattomia ihmisiä.
Haluaisin saada seuraavan päätöksen, ja nyt alkaa olla jännittävää, miksi kerron teille kaiken tämän?
Yhteenvetona siitä, mitä olen tähän mennessä sanonut, totean, että valtio ei saa tappaa viattomia ihmisiä.
Hän ei saa tehdä niin, ei edes pelastaakseen ihmishenkiä, ei edes pelastaakseen monia ihmishenkiä, koska jokainen henki on samanarvoinen.
Elämäni on niin arvokas, että valtio ei saa uhrata minua, ei saa uhrata minua ja elämääni
saavuttaakseen mitä tahansa hyvää, mitä se kuvittelee.
Ja nyt tarkastellaan liittovaltion tuomioistuimen, liittovaltion
perustuslakituomioistuimen, päätöstä pakollisista rokotuksista Saksassa.
Tämä on 224 kohta, ja 27. huhtikuuta 2022 liittovaltion perustuslakituomioistuin
viittaa Paul Ehrlich -instituutin raporttiin.
Paul-Ehrlich-instituutti vastaa lääketurvallisuudesta.
Kaikki, jotka kuulevat Sucharit Bhakdia tai Beate Bahneria tai muita, tunnistavat Paul Ehrlich -instituutin nimen.
Ja 26. lokakuuta 2021 päivätyssä raportissa tämä Paul Ehrlich -instituutti sanoo, ja liittovaltion perustuslakituomioistuin
viittaa tähän, että on ollut yhteensä 1 802 epäiltyä kuolemantapausta, jotka ovat liittyneet rokotukseen.
Tämä tarkoittaa 0,02 epäiltyä kuolemantapausta 1000 rokotusta kohti eli yksi henkilö 50 000 rokotusta kohti.
Tämä tarkoittaa sitä, että liittovaltion perustuslakituomioistuimelle ilmoitettiin
27. huhtikuuta 2022, että oli raportoitu ihmisten kuolevan rokotusten seurauksena.
Kyse on rokotuksesta, joka on otettu käyttöön pakollisena rokotuksena tietyille
ammattiryhmille, nimittäin lääkintähenkilöstölle ja sotilaille.
Toisin sanoen ihmisten oli pakko saada tätä ainetta elimistöönsä, jossa Paul Ehrlich -instituutin epäiltyjen
raporttien mukaan 2 promillea rokotuksista aiheutuu epäiltyjä kuolemantapauksia.
Toisin sanoen liittovaltion perustuslakituomioistuin oli tietoinen siitä, että tämä rokotus voi olla kohtalokas.
Katsotaanpa nyt tämän päätöksen seuraavaa kohtaa.
Liittovaltion perustuslakituomioistuin yrittää asettaa koko asian oikeaan perspektiiviin.
Sanotte jopa alussa, mutta on syytä ottaa huomioon, että nämä ovat vain epäilyttäviä raportteja.
Joulukuun 23. päivänä 2021 päivätyn turvallisuusraportin, joka on seuraava raportti, mukaan vain 78 tapauksessa
näistä kuolemantapauksista yhteyttä rokotukseen pidetään mahdollisena tai todennäköisenä.
Toisin sanoen liittovaltion perustuslakituomioistuin olettaa, että Saksan lääketurvallisuudesta vastaava instituutti itse
sanoo, että 78 ilmoitetusta kuolemantapauksesta liittyy todennäköisesti tai mahdollisesti syy-yhteyteen rokotuksen kanssa.
Tämä tarkoittaa, että Saksan liittovaltion perustuslakituomioistuin on todennut,
että Saksassa 78 ihmistä saa kuolla toisten pelastamiseksi.
Nämä 78 ihmistä voivat olla vanhempiamme, lapsiamme,
veljiämme ja sisariamme, ystäviämme tai itseämme.
Millä valtiolla on oikeus sanoa, että 78 ihmistä ei olekaan niin paljon?
Tämä voidaan tehdä 78 ihmiselle, ja he ovat vain niitä, jotka on tunnistettu epäillyistä tapauksista.
Jos se olisi todennut, että joku olisi todennäköisesti kuollut rokotuksen seurauksena, liittovaltion perustuslakituomioistuimen olisi pitänyt
sanoa: "Olemme pahoillamme, mutta tämä päätös pakollisista rokotuksista laitoksissa ei kuulu kanssanne tekemäämme yhteiskuntasopimukseen.
Tuomioistuimena emme saa päättää tästä, koska emme saa päättää kuolemastasi.
Meidän ei pidä tehdä sellaista päätöstä, jonka mukaan
valtio voi tappaa tietyn prosenttiosuuden ihmisistä tahallaan.
Koska me tiedämme, viimeistään tässä liittovaltion perustuslakituomioistuimen päätöksen
myötä, jopa virallisesti, että ihmisiä kuolee rokotuksiin.
Yksikään ihminen ei saa kuolla hallituksen toimenpiteiden seurauksena.
Palatkaa nyt siihen kysymykseen, jonka esitin alussa ja
jonka halusin teidän kysyvän ulkona olevilta ihmisiltä.
Ketä se ei hyödytä, vaan ketä se vahingoittaa?
Ja kenellä on oikeus päättää, että yksikin ihminen kuolee, koska minä määrään
hänet kestämään tietyn toimenpiteen, jonka minä valtiona koen oikeaksi?
Tämä on tekemämme yhteiskuntasopimuksen ulkopuolella.
Todistan sen teille nyt muuten, koska sillä on seurauksensa.
Tästä on seurauksia, kun osavaltion viranomaiset, valitsemamme
tai välillisesti valitsemamme edustajat, liittovaltion perustuslakituomioistuimen
tuomarit valitaan liittopäivillä ja liittoneuvostossa, mikä tarkoittaa, että
kaikki edustajamme ovat tulleet asemaansa suoraan tai välillisesti meidän,
osavaltion kansalaisten, valinnan kautta.
Nämä valtiovallan edustajat voivat kuitenkin liikkua vain yhteiskuntasopimuksemme sisäpiirissä.
Tämä on harkintamarginaali.
Jokainen valtion toimielin ja jokainen valtion työntekijä voi toimia tämän
yhteiskuntasopimuksen puitteissa, joka toteutuu perusoikeuksien, lakien ja niin edelleen kautta.
Mutta hän ei saa tehdä sitä ulkona.
Ja jos hän tekee niin, ja nyt pyydän seuraavaa diakuvaa, jos hän tekee niin, myös siitä on olemassa laki.
Ja tämä laki on kansainvälinen rikoslaki.
Ja 7 §:ssä sanotaan Crime against Humanity (rikos ihmisyyttä vastaan), joka tulee englanninkielisestä Crime Against Humanity (rikos ihmisyyttä
vastaan) - käännän sen aina Crime against Humanity (rikos ihmisyyttä vastaan), ja minua arvostellaan
joskus siitä, koska ihmiset sanovat, että siinä sanotaan Humanity (ihmisyys).
Ei, jokainen tällainen rikos ei ole rikos ihmisyyttä vastaan, se ei ole vähänkään
epäinhimillinen, se on rikos itse ihmisyyttä vastaan.
Siksi käännän sen Hannah Arendtin merkityksessä rikoksiksi ihmisyyttä vastaan.
Ja tässä sanotaan nyt, että jos joku valtion toimielimenä tai valtion toimihenkilönä tappaa edes yhden
ihmisen laajamittaisen tai järjestelmällisen hyökkäyksen aikana siviiliväestöä vastaan, häntä rangaistaan,
sanotaan tässä jäljempänä, elinkautisella vankeudella.
Toisin sanoen laajennettu tai järjestelmällinen hyökkäys on aina järjestelmällinen, kun on olemassa laki.
Jos on olemassa laki, jonka mukaan lääketieteen alalla työskentelevien on rokotettava itsensä mRNA-rokotteella,
jonka tiedämme voivan johtaa kuolemantapauksiin, sydänlihastulehdukseen ja muihin sairauksiin.
Jos valtio tekee näin, se on järjestelmällistä.
Kyseessä on järjestelmällinen hyökkäys siviiliväestöä vastaan, joka on aina tulkittu
siten, että se kohdistuu koko siviiliväestöön tai osaan siviiliväestöstä.
Meidän ei tarvitse puhua siitä, että terveydenhuoltopalvelun
työntekijät tai lääkärit ovat osa siviiliväestöä.
Sotilaat ovat muuten myös osa siviiliväestöä rauhan aikana.
Ja jokainen, joka sitten tappaa henkilön tällaisen laajennetun, laajan, laajamittaisen ja monien tapausten yhteydessä, kuten tässä tapauksessa,
tai järjestelmällisen hyökkäyksen yhteydessä, järjestelmällisesti se on määräys, laki, asetus tai vastaava, saa rangaistuksen.
Se, joka pitkäkestoisen tai järjestelmällisen hyökkäyksen yhteydessä aiheuttaa toiselle henkilölle erityisesti
rikoslain 226 §:ssä tarkoitettua vakavaa fyysistä tai psyykkistä haittaa, tässä rikoslain 226 §:ssä, jos ruumiinvamman
seurauksena menetetään näkö yhdestä tai molemmista silmistä, kuulo, puhekyky,
lisääntymiskyky, tärkeä ruumiinosa tai menetetään pysyvästi kyky käyttää sitä,
kuulo, puhekyky, lisääntymiskyky, tärkeän ruumiinosan menettäminen tai pysyvä käyttökyvyn menetys tai merkittävä pysyvä haitta, sydänlihastulehdus
tai näön menetys, halvaantuminen tai henkinen sairaus tai vamma, niin nämä ovat tässä määritellyt seuraamukset.
Tämä tarkoittaa sitä, että ihmiset on määrätty sietämään
rokotteen, mRNA-geeniä sisältävän aineen, ruiskuttamista omaan kehoonsa
tietäen - ja tämä oli myös tiedossa - että se voi aiheuttaa vakavaa
fyysistä tai henkistä haittaa toiselle henkilölle, emmekä puhu epäillyistä
tapauksista, joita on yksi 50 000:sta, vaan epäillyistä tapauksista,
joita on yksi 5 000:sta tai vähemmän.
Toisin sanoen se on yhteiskuntasopimuksemme ulkopuolella, ja jos valtiolliset
elimet toimivat yhteiskuntasopimuksen ulkopuolella, ne syyllistyvät rikoksiin ihmisyyttä
vastaan, koska ne tekevät jotakin, mitä ne eivät saa tehdä, koska
ne tekevät jotakin sellaista, mitä emme ole koskaan antaneet niille
niiden kanssa tekemämme sopimuksen puitteissa.
He käyttävät valtuuksia, jotka olemme antaneet heille, toisin sanoen olemme käytännössä
luopuneet aseista, itsepuolustuksesta, omankädenoikeudesta ja niin edelleen valtion hyväksi,
jotta valtio voi suojella meitä, ja jos se käyttää väärin tätä valtuutta, jonka
olemme sille antaneet, eikä vain käytä sitä väärin vaan toimii antamamme valtuuksien ulkopuolella,
se on rikos ihmisyyttä vastaan. Siksi nämä standardit ovat olemassa.
Sama pätee muuten myös silloin, jos vainoat tunnistettavaa
ryhmää tai yhteisöä. Näin on myös tapahtunut.
Lääketieteen alalla työskenteleville
on sanottu, että jos et tee
tätä, et voi enää harjoittaa ammattia.
Joten vaikka te nousisitte nyt seisomaan ja sanoisitte, että kaikki oli vapaaehtoista, se ei ollut lainkaan pakottamista, mikä ei tietenkään
pidä paikkaansa, ette pystyisi väittämään sitäkään, mutta vaikka sanoisitte niin, kansainvälisen rikoslain 7 jakson 10 kohta täyttyisi silti.
Enkä tiedä, kuinka moni teistä on nyt lateraalinen ajattelija.
Ihmisiä on kielletty osoittamasta mieltään vain siksi, että he ovat olleet lateraalisesti ajattelevia.
Tämä on myös vainoamista numeron 10 merkityksessä, joka meillä on tässä, koska ryhmä on
yhtäkkiä syrjäytetty yhteiskunnallisesta toiminnasta vain siksi, että se on ollut kriittinen.
Tai esimerkiksi rokottamattomia, jotka eivät enää saaneet mennä konserttiin.
Tai ne, jotka olivat rokottamattomia ja joita ei enää päästetty mihinkään kauppaan.
Minua ei esimerkiksi päästetty vessaan Karstadtissa mielenosoituksen aikana tai
mielenosoituksen jälkeen Frankfurtissa, koska minulla ei ollut rokotuskorttia.
Hessenissä oli asetus, jossa näin säädettiin.
Ja se on kaikki numero 10 tässä.
Ja tietenkin meidän on käsiteltävä sitä, koska jos emme käsittele sitä, annamme vallanpitäjien
kaikissa näissä maissa - tämä koskee Sveitsiä,
Itävaltaa, Italiaa, Ranskaa, kaikkia maita - toimia
yhdessä asettamiemme sääntöjen ulkopuolella ilman minkäänlaisia seurauksia.
Emme voi emmekä saa suvaita sitä, koska silloin toimimme myös laittomasti.
Ja nyt jotkut teistä saattavat ajatella,
että kyllä, mutta nämä ovat poliitikkoja,
hallituksen työntekijöitä ja tuomareita, ja heitä kaikkia suojelee laki.
Heillä on koskemattomuus, tuomareilla on tuomarilaki,
joka tarkoittaa, että tuomaria ei voida tuomita hänen tuomionsa
perusteella, ja niin edelleen ja niin edelleen. Se on lain rikkominen jne. Ei, se ei ole totta.
Tämä on kansainvälinen Rooman perussääntö, tätä perussääntöä
sovelletaan, kun mennään Haagiin kansainväliseen rikostuomioistuimeen.
Ensinnäkin meidän on tehtävä rikosilmoitus
Saksassa liittovaltion syyttäjänvirastolle, ja
jos rikosilmoitusta ei joko hyväksytä tai sitä ei käsitellä, tie Haagiin on auki.
Mutta samoja sääntöjä, joita sovelletaan Rooman perussääntöön, sovelletaan myös kansainväliseen rikoslakiin. Ja nyt kuunnelkaa tätä.
Sääntöä sovelletaan kaikkiin henkilöihin tasapuolisesti heidän virkakelpoisuudestaan riippumatta.
Erityisesti virallinen asema valtion tai hallituksen päämiehenä, hallituksen
tai parlamentin jäsenenä, vaaleilla valittuna edustajana tai hallituksen virkamiehenä
ei vapauta henkilöä tämän perussäännön mukaisesta rikosoikeudellisesta vastuusta,
eikä se sinänsä ole peruste lieventämiselle.
Kansallisen tai kansainvälisen oikeuden mukaiset henkilön
virka-asemaan liittyvät koskemattomuudet tai
erityiset menettelysäännöt eivät estä tuomioistuinta
käyttämästä toimivaltaansa.
Koskemattomuutta ei ole. Miksi ei ole koskemattomuutta?
Se, joka liikkuu yhtiöjärjestyksen ulkopuolella,
ei tietenkään voi vedota koskemattomuuteen, joka on vain osa yhtiöjärjestystä.
Poliitikko, joka liikkuu sääntöjen puitteissa, voi tietenkin
aina sanoa, että jos minua vastaan ei hyökätä poliitikkona
(ellei hän ole AfD:n jäsen), voin vedota koskemattomuuteen,
eikä minua voida tuomita poliittisista toimistani.
Kyse on kuitenkin siitä, että poliitikot, jotka toimivat,
tuomarit, jotka toimivat, ja parlamentin jäsenet, jotka toimivat,
eivät noudattaneet perustamissopimuksemme sääntöjä vaan olivat
perustamissopimuksemme sääntöjen ulkopuolella.
Ja siksi teillä ei ole koskemattomuutta.
Siksi sinua voidaan syyttää, vaikka olisit tehnyt tämän
missä tahansa ominaisuudessa jossakin valtiossa.
Ja se on hyvin tärkeää. Juuri tätä tietä meidän on kuljettava yhdessä.
Mikä Rooman kansainvälisessä perussäännössä
on niin erityistä?
Erityistä siinä on se, että emme rasita valtiota.
Emme aio rasittaa Sveitsiä, Itävaltaa, Italiaa tai Saksaa seurauksilla.
Koska valtioita ei aseteta syytteeseen, hallituksia ei aseteta syytteeseen,
parlamentteja ei aseteta syytteeseen, tuomioistuimia ei aseteta syytteeseen,
vaan yksittäisiä ihmisiä asetetaan syytteeseen, koska ne, jotka
ovat toimineet, ovat yksittäisiä ihmisiä.
Yksilöt ovat
tehneet lakeja.
Yksittäiset ihmiset ovat laatineet asetukset. Yksittäiset ihmiset ovat antaneet tuomion.
Kaikki heistä joutuvat oikeuteen. Tai tällä hetkellä, tietenkin, sinun on sanottava, seiso oikeudessa.
Kaikki heistä joutuvat oikeudenkäyntiin, ja meillä on mahdollisuus, ja meidän olisi myös vaadittava
näitä sääntöjä, että vankeusrangaistusten lisäksi voidaan määrätä sakkoja ja että ennen
kaikkea rikoksista saadut tuotot, omaisuus ja varat voidaan takavarikoida rikoksiin syyllistyneiltä.
Ja ne voidaan sijoittaa rahastoon, josta ne maksetaan
rikosten uhreille ja rikosten uhrien omaisille.
Tämä tarkoittaa sitä, että uhreille ei makseta korvausta veroistamme vaan rikoksentekijöiden
tekemistä voitoista, jotka voimme viedä heiltä ja heidän perheiltään.
Se on asian ydin.
Rikoksentekijöiden on maksettava takaisin kaikki saamansa varat ja sakot, jotta uhrit saavat korvauksia.
Tässä meidän on muuten oltava varovaisia, sillä jos ryhdymme toimiin
rokotteiden valmistajia vastaan, kuten me nyt teemme, kuten jotkut kollegat
tekevät, mikä on tietenkin täysin oikein, mutta jos ryhdymme toimiin
rokotteiden valmistajia vastaan, päädymme valtion vastuuseen.
Se tarkoittaa, että me kaikki joudumme lopulta maksamaan muiden aiheuttamista vahingoista.
Ja siksi tämä on niin tärkeää, siksi on niin tärkeää, ettemme anna periksi.
Rikokset ihmisyyttä vastaan eivät koskaan vanhene.
Ei siis ole väliä, viedäänkö nämä rikokset oikeuteen kahden, viiden vai kymmenen vuoden kuluttua.
Heidät saatetaan kuitenkin oikeuden eteen, koska tuulet
muuttuvat, poliittinen tilanne muuttuu, ja jossain vaiheessa
katsomme takaisin tähän pandemia-aikaan, ja sitten, koska
ihmiskunta kehittyy, koska yhteiskunta kehittyy, sanomme, että sitä,
mitä silloin tapahtui, ei saa enää koskaan tapahtua, ei koskaan enää.
Ja tämä ei koskaan enää johda lopulta, ja uskon, että ennemmin ennemmin kuin myöhemmin, siihen, että syyllisiä vastaan nostetaan syytteet.
Meidän on kuitenkin nostettava syytteitä nyt, meidän on saatettava syylliset oikeuden
eteen nyt, ja me teemme sen, koska kyse on myös julkisesta uudelleenarvioinnista.
Kyse on nimenomaan siitä, että te, jotka olette kuunnelleet täällä, kerrotte ulkona oleville ihmisille, että kyse ei ole siitä, ovatko
Robert Koch -instituutin, PEI:n, jäsen Drostenin, jäsen Wielerin ja kaikkien muiden meille kertomat asiat totta vai eivät.
Kysymys on suhteellisen merkityksetön. Se ei ole täysin merkityksetön, mutta se on suhteellisen merkityksetön.
Kysymys on tai kysymys, joka meidän on aina kysyttävä itseltämme, vaikka se olisikin totta, tai Sveitsissä se on ollut FOPH,
Itävallassa se oli myös terveysministeriö, vaikka se, mitä olette
kertoneet meille, olisi pitänyt ryhtyä toimenpiteisiin, ja se on esitykseni
tavoite, ei koskaan, ei koskaan, ei koskaan, ei koskaan, koskaan ei
olisi pitänyt ryhtyä näihin toimenpiteisiin, koskaan ei olisi pitänyt
pakottaa tai velvoittaa ihmisiä rokottamaan aineella, josta tiedetään varmasti, että ihmiset kuolevat lopulta, koskaan ei valtion
olisi pitänyt tehdä niin, ja tässä palaamme takaisin kriisiin alussa, mitä sanoin, se pätee muuten kaikkialla.
Jos jokainen valtiollinen toimija tietäisi, että minulle annettu valta
ei salli minun tappaa viattomia ihmisiä, maailmassa ei olisi kriisejä,
ja nämä säännöt ovat olemassa, mutta niitä rikotaan jatkuvasti.
Aina on joitakin ihmisiä, jotka sanovat, että näin ei saa tehdä, ja nyt heidät jopa peruutetaan tai suljetaan pois sosiaalisesta
mediasta ja niin edelleen, mutta meillä on itse asiassa säännöt, joissa sanotaan
melko selvästi, että näin ei saa tehdä, näin ei saa tehdä, ja sillä ei ole
väliä, viesti, se on viesti kaikille Hamasin johtajille, Hizbollahille, Iranille, Israelille, Ukrainalle, Venäjälle ja niin edelleen.
Jos hallitukset, vallassa olevat hallitukset, noudattaisivat sääntöjämme, joissa todetaan selvästi, ettei viattomia ihmisiä saa tappaa tahallaan,
näitä kriisejä ei olisi, ja siksi on niin tärkeää, että olemme perustaneet tämän uudelleenarvioinnin, selvittämisen, oikeudellisen
syytteeseenpanon ja ennaltaehkäisyn keskuksen, tiedän, että se kuulostaa hieman hankalalta, tämän ZARFin, jonka voitte nähdä myös t-paidassani,
saadaksemme tämän viestin ulospäin, ja pidämme konferenssin 10. joulukuuta 2023, jolloin tulee kuluneeksi kaksi vuotta siitä, kun laitosrokotuksia
koskevasta päätöksestä tehtiin päätös. Joulukuun 10. päivänä 2023, jolloin on kulunut kaksi
vuotta laitosrokotuksia koskevan päätöksen tekemisestä, ja joulukuun 10. päivä on muuten ihmisoikeuksien päivä,
jätämme tänä päivänä Karlsruhessa liittovaltion syyttäjänvirastolle rikosilmoituksen ihmisyyttä vastaan
tehdyistä rikoksista väitettyjä 584:ää päätekijää vastaan Saksassa.
Siellä järjestetään suuri mielenosoitus, ja olisin iloinen, jos monet teistä osallistuisivat siihen, koska haluamme tehdä asian selväksi.
Haluamme tehdä ulkomaailmalle selväksi, että kukaan ei saa liikkua tämän oikeudellisen alueen ulkopuolella.
Tämän oikeudellisen alueen sisällä voimme keskustella kaikesta, mutta tämän oikeudellisen alueen ulkopuolella
kukaan ei saa jäädä eikä kukaan saa ryhtyä toimenpiteisiin, ja juuri näin olemme kokeneet, eikä näin saa
tapahtua enää koskaan, ja siksi tehdään rikosilmoitus, myös vain suhdetoiminnan lisäämiseksi.
Ja tämä rikosilmoitus on välttämätön,
meidän on tehtävä se Saksassa,
jotta voimme ottaa seuraavan askeleen Haagiin.
Kun menemme Haagiin, jopa ulkomaiset valtiot todennäköisesti tukevat meitä, sillä jos katsotte kansainvälisen rikostuomioistuimen
sivuja, huomaatte, että tähän mennessä vain tummaihoisia ihmisiä Afrikan mantereelta on tuomittu.
Monet ihmiset sanovat nyt, että ei, ei, mutta Jugoslavia-tuomioistuin oli olemassa, tarkalleen ottaen Jugoslavia-tuomioistuin erotettiin,
se oli erillinen tuomioistuin, se ei ollut osa Kansainvälistä rikostuomioistuinta, se oli Jugoslavia-tuomioistuin.
Kansainvälinen rikostuomioistuin on tähän mennessä
tuominnut vain afrikkalaisia ihmisiä Afrikan valtioista.
Toisin sanoen tämä kansainvälinen rikostuomioistuin on poliittinen hallinnan väline, Amerikka ei ole osa sitä, mutta
Amerikka on tietenkin edelleen mukana, mutta pohjimmiltaan kyse on länsimaiden, Amerikan ja Euroopan valtioiden,
hallinnasta Afrikan valtioiden hallitsemiseksi.
Afrikan valtioiden pitäisi olla hyvin kiinnostuneita
siitä, että eurooppalaiset poliitikot saatetaan ensimmäistä kertaa oikeuden eteen.
Tämä tarkoittaa sitä, että jos Afrikan valtiot tukevat tätä valitusta tai
tukevat tätä rikosilmoitusta, jonka olemme tekemässä, siitä on nostettava syyte.
Mielestäni on tärkeää, että teemme selväksi, että sovittua kansainvälistä
oikeutta on sovellettava kaikkialla ja että sitä on sovellettava tasapuolisesti.
Ei ole hyväksyttävää, että me eurooppalaiset pidämme aina hienoja puheita ja erityisesti osoitamme aina sormella
muita ja sanomme, mitä he tekevät väärin, ja me itse
voimme tehdä väestömme kanssa, mitä haluamme.
Meidän tehtävämme on tehdä tämä julkiseksi, tehdä se selväksi,
ja meidän tehtävämme on varmistaa, että ne, jotka ovat tehneet sen,
mitä meille on tapahtunut viimeisten kolmen vuoden aikana, nimittäin nämä toimenpiteet, nämä Corona-toimenpiteet, pakkorokotukset ja
niin edelleen, tietävät, että heitä vastaan nostetaan syytteet loppuelämänsä ajan ja että me emme lopeta
rikossyytteiden nostamista ja sen varmistamista, että tätä asiaa käsitellään loppuelämän ajan.
Koska, ja tämä on esitykseni teema, sosiaalinen
sovinto voi toteutua vain, jos ne, jotka luulevat,
että he voivat toimia sosiaalisten sääntöjen ulkopuolella, joutuvat vastuuseen, tässä tapauksessa
rikosoikeudelliseen vastuuseen, jos he hyvittävät aiheuttamansa vahingot, ja teemme selväksi,
että kaiken, mikä yhteiskunnassamme on sallittua, on tapahduttava yhdessä määrittelemiemme
puitteiden puitteissa eikä niiden ulkopuolella, ja jokainen,
joka toimii näiden puitteiden ulkopuolella, on rikollinen kansainvälisen
rikosoikeuden merkityksessä ja hänet on saatettava oikeuden eteen.
Kiitän teitä paljon siitä, että kuuntelitte minua, ja toivon teille kaikkea hyvää ja toivon, että olette ottaneet
mukaanne muutamia ehdotuksia, joita voitte viedä ulos, keskustella ulkomaailman kanssa ja tehdä selväksi, miksi me kaikki
lähdimme kaduille corona-toimenpiteitä vastaan tässä muodossa tuolloin, miksi osoitamme edelleen mieltämme niitä vastaan
ja että toimenpiteiden arvostelu menee paljon pidemmälle kuin mitä corona-toimenpiteet olivat.
Kyse on rinnakkaiselostamme tässä yhteiskunnassa ja rauhasta tässä yhteiskunnassa. Kiitos paljon.
Kiitos.
Paljon, paljon kiitoksia, Ralf Ludwig. Kiitos oikein paljon.
Se oli hyvin, hyvin vaikuttavaa, hyvin määrätietoista.
Minusta on niin tärkeää, että jo alku oli niin räikeää, tämä siirtyminen sivulavalle, nämä harhautusmanööverit,
että kampanjoidaan väärien asioiden puolesta, että siinä keskitettiin niin paljon tärkeää tietoa.
Etsimme siis nyt tapaa lisätä painoarvoamme vaa'alle.
Olisimme hyvin kiitollisia, jos voisimme pitää yhteyttä toisiimme, jotta olisimme ajan tasalla,
miten voisimme osallistua, oli se sitten allekirjoituksia tai mielenosoituksia, en tiedä.
Olkaa hyvä ja pysykää edelleen mukana, jotta voimme seurata teitä kunnolla, jotta voimme todellakin laittaa kaikki painot vaa'alle.
Se oli nyt hyvin, hyvin arvokasta. Kiitoksia paljon opastuksestanne.
Kiitos oikein paljon.
Toivotan teille paljon aurinkoa henkilökohtaiseen elämäänne, myös Mallorcalla.
Henki, sielu ja ruumis säilyvät, jatkakaa hyvää työtä, olemme ylpeitä teistä. Kiitos kaikesta, siitä, että olitte paikalla, kiitos.
Kiitos paljon.