Сега ще продължим с текста.
И бих казала, че за правната част на нашата деликатна тема на деня бяха номинирани общо
дванадесет изключителни експерти, разбира се, от цяла плеяда.
Имаше шестима адвокати, трима съдии и трима юристи.
Въпреки това само двама от тях имаха достатъчно време за изказване още от самото начало, както всички знаеха.
Всичките дванадесет кандидати с удоволствие щяха да дойдат, както
са написали, но десет от тях също се отказаха по различни
причини, но ни пожелават успех на днешната среща.
Но има една причина, поради която трябва да знаете това, защото тя хвърля ярка светлина върху двамата
оратори, които са тук днес и ще ни послужат със своя опит.
Този водещ адвокат е написал, пише той, че не би желал да бъде първият фронтмен, който да
изведе настоящата ни тема в публичното пространство като правно обвързващ път.
Това беше неговата отмяна, една от онези дванайсет.
Да си призная честно, това ми се стори като нещо,
което би казал някой топ футболист:
Не бих искал да вкарам първия гол на това Световно първенство.
Или професионален боксьор: не бих искал да съм първият, който ще нокаутира този неукротим Голиат.
Всичко е ясно? Да.
Но сега на ринга с нас излиза човек, който, да кажем, е приел това очевидно предизвикателство.
Той е швейцарски гражданин, доктор по право, а автобиографията му ще ни разкаже малко
повече за него след малко.
Хайнц Рашайн Роден през 1956 г. в планинското село Маликс в Граубюнден,
Хайнц Рашайн посещава основно училище там.
За да може да учи по-късно, той посещава латинската гимназия в кантоналното училище в Чур.
По това време баща му е избран за федерален съдия в Лозана и семейството се премества във френскоговоряща Швейцария.
Престоят му във френскоговоряща Швейцария е една от най-хубавите години в живота му.
През 1976 г. завършва гимназията в Монбенон и получава диплома за висше образование.
След школата за новобранци му е разрешено да се нарича планински гренадир.
От края на 1976 г. до края на 1981 г. Хайнц Рашайн учи право в университета в Берн и получава военно звание лейтенант.
Следва стаж като адвокат в Чур, след което придобива квалификация като адвокат, а по-късно и като нотариус.
С втората най-добра оценка на докторантския изпит, т.е. Magna Cum Laude, той пише дисертацията
си на тема "Незаконосъобразност в системата на швейцарското право на отговорност".
Хайнц Рашайн ръководи независима адвокатска и нотариална кантора в Чур в продължение на почти 30 години.
На 50-годишна възраст е уволнен от армията като майор по военно правораздаване.
Понастоящем Хайнц Рашайн се радва на много оживено пенсиониране и е
много благодарен за голямото насърчение, което получава за работата си.
Той помага на хора, които се чувстват жертви на мерките за коронавируси.
Има три омъжени дъщери, четирима внуци и партньор, който му е станал скъп през последните 20 години.
Хайнц Рашайн говори днес по темата за съдебната несъстоятелност. Какво сега? С практически примери.
Добре дошъл, Хайнц Рашейн. Пожелавам ви успех. Благодаря ви.
Скъпи приятели, радвам се, че мога да се явя пред AZK.
От около пет години напразно се опитвам да получа разрешение
да се присъединя към вас като слушател.
Фактът, че сега за първи път съм поканен като лектор, ме изпълва с гордост.
Средната ми дъщеря е биолог и не е съгласна с мен по всички аспекти на живота.
Но това се случва в случаите, в които има два или 58½ пола. Благодарен съм ѝ за това.
За моето представяне приемам, че ако използвам само женската или само мъжката форма, се имат предвид и двете.
Темата на моята презентация е правният фалит и възможните начини за излизане от него.
Разделям това на подзаглавия, показани на този слайд. Показвам пътя към законния банкрут.
Нека се спра на двете пълни ревизии на Федералната конституция през 1885 г. и 1999 г.
Споменавам - в определен контекст, който след това доразвивам - гласовете
на съмнението, а след това се спирам
на няколко основни проекта, които сме инициирали от страна на движението
като възможни пътища за излизане от установения правен фалит.
И в самия край ще се спра на възможностите за действие и търпение в бъдеще.
Ако се вгледаме по-внимателно в понятията демокрация и правова държава,
ще разберем, че демокрацията и правовата държава са две различни неща.
В момента преживяваме това, виждаме, че демокрацията може да съществува без върховенство на закона, а предишните
властови структури показаха, че е възможно и обратното - върховенство на закона без демокрация.
Пред избора между демокрацията и върховенството на закона, моят отговор е: върховенството на закона.
Защото демокрацията без върховенство на закона е само празна черупка.
Структурата, която се нарича Конфедерация Швейцария, се е ангажирала с върховенството на закона във Федералната конституция, която беше изцяло преразгледана през 1999 г.
Бих искал да ви насоча към този слайд. Най-достоверната текстова версия на този указ може да бъде намерена на уебсайта на Fedlex admin.ch.
Ако попаднете на правилното място, ще видите осигуряването, подчертано в зелено вляво:
Този текст е в сила;
Ако по погрешка е попаднал на по-ранна версия на текста, ще открие бележката, подчертана в червено,
на същото място: Този текст не е в сила. Както ще видим, това не е доказателство, а просто уверение.
За следващите обяснения обаче вече можем да направим теоретичното допускане,
че можем да се доверим на червените или зелените уверения на Fedlex.
В този момент ще трябва да използвам малко технически жаргон.
Знам колко изтощителен може да бъде юридическият жаргон.
Но днес Иво е поканил само адвокати, съдии и други правни експерти, така че иска да обърне специално внимание
на правната гледна точка. Поради тази причина сега ще обясня концепцията за йерархията на нормите.
Мисля, че трябва да сте по-запознати с правото от Ален
Берсе и останалите шестима политически актьори.
Федералната конституция е най-висшата форма на законодателен акт, призната от Конфедерация Швейцария.
Като единствено изключение от йерархията на нормите, тя постановява, че международното право трябва да се спазва при неговото прилагане (чл. 5).
За разлика от конституцията, международното право е само частично разбираемо, тъй като правните му източници са разпокъсани.
В зависимост от политическата нагласа този пасаж може да се разбира като вземане под внимание или безусловно следване.
Конституцията е валидна само ако е одобрена от народа и от кантоните.
Следващото ниво в йерархията на нормите са федералните закони.
Федерален закон може да влезе в сила, ако нашият парламент, т.е. двата съвета,
са дали съгласието си, при условие че се проведе референдум.
Той трябва да бъде подписан от председателите на двата съвета и техните актюери.
Ако народът не проведе референдум или ако референдумът е неуспешен, законът ще влезе в сила. Наредбите на Федералния съвет заемат най-ниското ниво в йерархията на стандартите.
За разлика от конституцията, която изисква мнозинство от народа и кантоните, или законите,
които се нуждаят само от парламентарно мнозинство, постановленията на Федералния
съвет се създават само с одобрението на седем души, избрани от парламента.
Като адвокат на жертви на мерки искам да знам от Федералния съд дали Федералният
съвет е спазил или е превишил правомощията си да издава наредби.
За всяка наредба, която издава, тя трябва да може да се позове на правно основание. По същия начин законите трябва да имат конституционна подкрепа.
По този въпрос ние, съмишлениците - срещу правителството, парламента, съдебната
власт и медиите - сме напълно сигурни, че Законът за епидемиите не е достатъчен.
Ако сега искаме да разберем кога тази изцяло променена федерална конституция е влязла в сила и следователно
е задължително приложима, можем да я потърсим в така наречения Официален сборник на федералното законодателство.
Трябва да знаете, че федералното правителство поддържа паралелно Официален сборник и Систематичен
сборник на законите. И двете се считат за равни, просто са организирани по различни критерии.
Извиквам AS по година и страница - дадени тук - и SR по номер на декрета;
ПП организира указите според правния им предмет.
Тъй като Федералната конституция е най-висшият от всички нормативни актове, тя носи номер SR 101.
Затова в AS под AS 1999 2556 откриваме федерален
указ на двата съвета от 18 декември 1998 г. и бележката: Този текст е в сила.
Федералният указ съдържа целия текст на ревизията на новата федерална конституция,
която беше приета от парламента на вниманието на народа с тази резолюция.
След това през 1999 г. беше проведен референдум, който доведе до ясно мнозинство в полза на преработения текст.
След това въпросът отново е разгледан от Съветите, които въвеждат в сила
приетия от народа конституционен текст на 1 януари 2000 г.
с допълнителен федерален декрет от 28 септември 1999 г., по-точно с AS 1999 2555.
И тук можете да видите началото на резолюцията и последната страница с подписите, които трябва да са написани на ръка в оригинал.
Следователно за нашето теоретично разглеждане можем да се придържаме към този конституционен текст.
Върховенството на закона се споменава в членове 5, 8 и 9. Подчертах това на слайда.
Първата от тези разпоредби (член 5) установява закона
като основа и граница на държавната дейност.
Предвидено е, че действията на правителството трябва да са в обществен интерес и да са пропорционални.
И двете страни в обмена, а именно държавните органи, от една страна, и ние, частните лица, от друга, сме длъжни да действаме добросъвестно.
И накрая, в член 5 от Федералната конституция се подчертава върховенството на международното право.
Член 8 гласи, че всички хора са равни пред закона;
Той съдържа забрана за дискриминация на основата на произход, раса, пол, възраст, език, социално
положение, начин на живот, религиозни, идеологически и политически убеждения или увреждане.
В качеството си на законодателни органи федералните съвети са инструктирани
да гарантират правното и фактическото равенство на мъжете и жените.
В член 9 се повтаря забраната за произвол и изискването държавата да действа добросъвестно.
В крайна сметка това е повторение на твърдението в член 5, тъй като нарушаването на принципа на
пропорционалност от страна на държавните органи е равносилно на произвол от тяхна страна.
Според правната доктрина, призната в немскоезичния свят, принципът на пропорционалност се състои от три части.
Съответно действията на правителството трябва да бъдат, първо, необходими, второ,
целенасочени, и трето, съотношението между вреда и полза трябва да бъде балансирано.
Разбира се, мненията могат да се различават и по трите критерия за пропорционалност.
Практическият опит от последните три години и половина обаче показва, че нашите четири
т.нар. държавни власти - законодателната, правителствената, съдебната и медийната - само изказват
обширни твърдения за пропорционалността на мерките за корона, издадени от Федералния
съвет чрез наредба, но не обясняват и не доказват посочените три аспекта.
Богатият ми опит в тази област съвпада с този на двамата ми уважавани колеги,
които считам за авторитетни в тази област. Един от тях е Филип Крузе.
За разлика от трите споменати държавни власти, ние винаги и многократно сме се опитвали
да поставим под съмнение тяхната пропорционалност и в трите споменати аспекта.
Моята позиция е, че тежестта на доказване лежи изцяло
върху правителствените агенции, които диктуват мерките.
Моите колеги вложиха повече правна грижа в това отношение и в двете си основни становища представиха
доказателствени искания срещу предприетите мерки, които аз лично не считам за необходими.
Последният принцип на правовата държава, който трябва да се спомене тук, е, че
всеки, който прави твърдение, носи тежестта на доказване на това твърдение.
В противен случай е без значение. Това е записано в член 8 от Гражданския кодекс, който е федерален закон.
То е залегнало не само в закона, но и в конституцията, по-точно в член 9 от Федералната
конституция. С надеждата за по-голям успех двамата ми колеги са предвидили тежест
на доказване, която според мен е по-скоро доброволна, отколкото задължителна.
Ето защо осъзнаваме, че нашата страна се е опитвала отново и отново да обясни несъразмерността,
но се е сблъсквала с мълчалива стена на отхвърляне.
И до днес публичният сектор отказва да изпълни задължението си да предостави доказателства.
Като цяло сме изправени пред рухването на четири опорни стълба на минималната конституционна държава.
Това са принципите на забрана на произвола, на пропорционалност, на разделение
на властите и на разпределение на тежестта на доказване.
В тази констатация виждам правна несъстоятелност, която е в непримиримо противоречие с нашите изказвания от 1 август.
По-късно ще се върна към факта, че има пети повреден стълб - изискването за подпис.
Това ме отвежда към историята на двете пълни ревизии на нашата федерална конституция.
Вторият беше този от 1999 г.
Първият е от 1875 г., 27 години след създаването на федералната държава.
Тази първа цялостна ревизия включваше въвеждането на уникални в световен мащаб народни права - инициатива и референдум.
Инициативата позволява на швейцарския народ да предлага изменения на федералната конституция и да ги подлага на гласуване.
Тя може да използва референдума, за да гарантира, че законите, които вече са приети
от парламента, също ще бъдат представени за одобрение или отхвърляне.
Кой от вас - моля, вдигнете ръка - знае партийно-политическия
състав на първия Федерален съвет от 1848 г.?
Днес е малко известно, че тогава сме имали седем либерално мислещи федерални съветници, или по-скоро нашите предци. Тогава не се говореше за магическа формула.
Тази конституция все още не признава гореспоменатите права на хората, тъй като по това
време католически ориентираните граждани на Централна Швейцария нямат представителство във Федералния съвет.
През 1875 г. готардският инженер Алфред Ешер осъзнава, че може да получи одобрение за своя строителен
проект на века само като предостави концесии на същите тези кантони в Централна Швейцария.
И така, той стига до идеята да направи следната концепция приемлива за тогавашната много силна либерална партия в Цюрих:
Променяме конституцията и се съобразяваме с хората от Централна
Швейцария, като им даваме право на инициатива и референдум.
Тъй като това е една от основните грижи на католическите жители на Централна Швейцария,
те са спечелени за новата транспортна ос, която минава през тяхната територия.
Това дава на швейцарския народ епохалното право да се произнася по федералните въпроси.
Според мен тази първа цялостна ревизия е истинска стъпка напред.
Ситуацията е различна при второто цялостно преразглеждане от 1999 г., повече от век по-късно. По това време швейцарският адвокат Каспар Вилигер е федерален министър на правосъдието.
Леон Шлумпф беше член на експертния консултативен комитет преди да започне работа във Федералния съвет.
Познавах го лично, защото дъщеря му Евелин беше
близка съученичка в кантоналното училище.
Той и баща ми, сега федерален съдия, заедно ме увериха, както и Каспар Вилигер публично,
че тази втора пълна ревизия е нова, чиста реорганизация на систематичния ред
и изрично без съществена намеса в съществуващите дотогава права.
Уверението беше ясно за всички: "Не искаме да променяме правата ви, а само да ги организираме по-ясно.
Ще ви докажа, че не сте прави, с примера по-долу.
Въпреки че по това време бях много заета с раждането на три дъщери, станах съдружник в съвместна практика и получих
лиценз за упражняване на адвокатска и нотариална дейност, интуитивно не се доверих на тези уверения
и гласувах против пълното преразглеждане през 1999 г. Днес е ясно колко основателно е било това "не".
Противно на тези уверения, изцяло преработената Федерална конституция
съдържа поне една много драстична съществена промяна. Преди това чл.
113, параграф 2 от aBV (aBV=старата федерална конституция).
Съгласно тази разпоредба адвокатите не могат да сезират Федералния върховен съд за преразглеждане на федерални закони, приети от парламента.
Това споразумение за споделяне на властта винаги е трябвало да бъде приемано.
Що се отнася до наредбите на Федералния съвет обаче, по това време Федералният
върховен съд е извършил пълен преглед на конституционността на тези наредби.
Новата федерална конституция вече гласи, че в чл.
189 от Федералната конституция предвижда, че дори наредбите на Федералния съвет вече не могат да бъдат отнасяни до Федералния върховен съд за проверка на тяхната конституционност.
Както току-що видяхме - тъй като всички мерки за борба с коронавируса се основават единствено на
наредби на Федералния съвет - това е изключително фатално посегателство върху правата на хората.
Това означава пълно премахване на т.нар. абстрактен преглед на стандартите на федерално ниво.
Изисквам абстрактен контрол на правните норми от Федералния върховен съд, когато сезирам Федералния
върховен съд директно с наредба на Федералния съвет и изисквам контрол на нейната конституционност.
Ако Федералният върховен съд стигне до заключението, че наредбата
като цяло или отделни нейни разпоредби са противоконституционни,
той обявява наредбата или отделни нейни разпоредби за нищожни.
Това е абстрактният преглед на стандартите, който за съжаление беше премахнат с цялостното преразглеждане през 1999 г. В материалите за това - това е генезисът на изкуството.
189 BV - и в протокола от парламентарната консултация се посочва:
Премахването на абстрактния преглед на стандартите не засяга конкретния преглед на стандартите.
Конкретният преглед на стандартите се нарича още аксесоарен преглед на стандартите.
Това означава, че ако например сега Реми Сетлер получи глоба за това, че е отказал
да носи покривало на лицето си в откритите беседки в Берн, мога да представя това на
съда с искане за извършване на специален преглед на стандартите.
След това съдът трябва да провери дали приложеният стандарт е конституционен.
Ако случаят не е такъв, това не води до недействителност на разглеждания стандарт, а до неговата неприложимост.
Оказва се, че и до днес съдилищата не са склонни да преразглеждат конкретни стандарти.
Отнесохме делото на Реми Сетлер до Федералния върховен съд.
В решението си Федералният върховен съд заявява:
В този случай прилагането на конкретния преглед на стандартите би било равносилно на абстрактен преглед на стандартите, забранен от новата конституция.
Това твърдение може да доведе единствено до заключението, че днешните федерални съдии,
които са завършили бързо университета, никога не са научили разликата между конкретен
и абстрактен преглед на нормите и следователно не са в състояние да я прилагат.
В крайна сметка те твърдят, че член 189 от Федералната конституция е
прекъснал не само абстрактния, но и конкретния преглед на нормите.
Това е значителна стъпка назад във второто цялостно преразглеждане.
Само този допълнителен опит ми дава основание да заключа, че съм юридически фалирал.
В началото обясних, че административният портал Fedlex гарантира
дали публикуваните в него правни текстове са в сила или не.
Това означава дали ги смята за задължителни или вече не.
По темата за правния фалит нашият съмишленик другар Роман е написал книгата Exhabitus под псевдонима Don Icon.
На страница 102 от тази книга той се противопоставя на Федералната администрация (FFA), но също
така и на Федералната служба за обществено здраве (FOPH) и на няколко отдела,
като заявява, че доколкото му е известно, все още няма подписан закон за COVID.
Подобно на всички федерални закони, законите COVID трябва да бъдат подписани
от председателите и секретарите на Националния съвет и Съвета на щатите.
Както знаете, ние гласувахме три пъти различни закони за COVID и противно на твърденията на медиите и политическите партии, загубихме с малко под 40 %.
Тези закони бяха нещо повече от принципни
декларации за приказката COVID на Федералния съвет.
Те не съдържат никакви задължителни или принудителни мерки, като например социално дистанциране, задължително покриване на
лицето, забрани за събиране, тестове, задължителни сертификати, задължителни ваксинации или други подобни.
С оглед на подкрепата на поддръжниците, 40% от гласовете "против" могат да се считат за сериозен успех.
В резултат на това вносителите са получили само принципно одобрение от Федералния съвет.
И така, какво означава цитираният пасаж от книгата Exhabitus на Дон Икон?
Той отрича валидността на трите закона COVID поради липса на необходимите подписи. Той би искал да види оригинално подписано копие, което отговаря на изискванията на закона.
Що се отнася до текстовете, публикувани във Fedlex, те са в съответствие
със зелената гаранция: Този текст е в сила, а недоверието му - навън.
Ако не вярва на едно от тези уверения, той трябва да направи същото и за всички тях.
Уважавам тази гледна точка, но не искам да следвам обясненията му тук, защото в противен случай няма
да мога да продължа да ви говоря и ще трябва да се огранича до това да кажа, че се движим във вакуум.
Въпреки това съм съгласен с искането на Дон Икон към Конфедерацията и нейната администрация да
публикуват законно подписан текст на закона. Стигам до колективния иск на Швейцария.
След като Райнер Фюлмих обяви плановете си за колективен
иск в САЩ или Канада, бях засипан с въпроса дали колективен
иск може да бъде подаден и в Швейцария.
Първоначално категорично отхвърлих тези искания, тъй като колективните искове са англосаксонски процесуален
инструмент, който континенталните европейски процесуални системи не признават. Но после тази мисъл ме събуди през нощта.
Истинското вдъхновение дойде по-късно и се състоеше в това, че бих могъл да реализирам
един вид колективен иск в Швейцария чрез създаването на асоциация на ищците.
В Швейцария съществува ограничението, според което от самото начало
трябва да постигнем съгласие по общ правен иск с всички ищци. Т.е.
всички трябва да изискват същото от съда от самото начало.
В резултат на това стигнах до заключението, че бихме могли да стартираме подобно нещо.
След това изготвихме текста на разрешението и в крайна сметка получихме повече от 10 000, но вероятно не и 15 000 правни поръчки.
Въз основа на това нашият предпочитан адвокат, подпомаган от Маркус Линерт в Цюрих, подаде иск от почти 90 страници
срещу Конфедерация Швейцария във Федералния върховен съд след приключване на предварителното производство.
С оглед на това първо трябваше да подадем искането до Федералното министерство
на финансите (FDF) през февруари 2022 г.
Едва тогава успяхме да подадем жалба до Федералния върховен съд.
Основните точки на аргументация са изброени в следващия слайд.
В този съдебен процес поискахме символичен франк за всеки от нашите упълномощени представители
като компенсация за неудобствата, претърпени в резултат на мерките.
В кратък отговор Федералното министерство на финансите разглежда аргументите в жалбата само по много избирателен начин.
FDF изглеждаше донякъде впечатлен от отговора, който подадохме, и след това реши да не подава дубликат.
Обяснение: Правните документи в такова съдебно производство
се обозначават в следния ред: иск, защита, отговор и реплика.
В нашия случай с това приключва размяната на правни документи.
През септември тази година, след година съдебни процедури, нашият адвокат изпрати писмо до Федералния съд, за да подчертае спешността
на иска, не на последно място поради плановете за реформа на СЗО през май 2024. Все още чакаме решението на Федералния съд.
Аз съм член на комитета за вземане на решения и засега съм в малцинство със следното мнение;
Смятам, че е разумно да публикуваме съдържанието на нашите правни документи в интернет.
Този уебсайт може да бъде разгледан и на адрес wirmenschen.ch.
Друг начин да увеличите малко натиска би бил да организирате пресконференция по темата за отлагането на това съдебно дело.
Досега не съм успял да прокарам предложенията си в комисията, но това все още може да се случи.
Мисля, че става дума за престъпно протакане,
което е равносилно и на правен фалит.
След това разказвам накратко за наказателната жалба на Филип Крузе срещу FOPH и Swissmedic.
На 14 юли 2022 г. моите колеги Филип Крузе и Маркус Цолингер подадоха наказателна жалба от над триста
страници срещу Swissmedic и посочени лица в Inselspital Bern от името на 37 ищци и 6 жертви на ваксини.
В него те изправят швейцарската съдебна система пред най-голямата заплаха,
която някога са представлявали фармацевтичните продукти в Швейцария.
В мотивите си те отхвърлят подробно изискванията за разрешение, потвърдени от Swissmedic,
за инжекционния продукт, прилаган на голяма част от швейцарското население.
Зад тази сериозна наказателна жалба се крие огромно количество изследвания,
на които обвиняемият Swissmedic не е отговорил с нито една дума.
Ако разпозная връзка между прилагането на инжекционно вещество и смъртните случаи, това не доказва причинно-следствена връзка.
Но корелацията усложнява многократно и без това съществуващата тежест на доказване за доставчика
на инжекции. Той трябва убедително да докаже, че продуктът му е ефективен и безопасен.
Ефективност означава защита от инфекция и предаване на инфекцията.
Днес знаем, че нито един производител не се е погрижил за това.
По този ключов въпрос лицензиращият орган не може да опровергае аргументите на Philipp Kruse и Markus Zollinger.
Разрешението, предоставено на това вещество за инжектиране на корона, трябва да бъде отнето прибързано и небрежно.
Този иск на Филип Крузе и Маркус Цолингер също се забавя
умишлено, както и нашият колективен иск в Швейцария.
Не можем да позволим това и можем само да го отчетем като още едно доказателство за юридически фалит.
Бихме искали да се възползваме
от тази възможност и да благодарим на Филип Крузе и Маркус Цолингер за тази важна стъпка.
Това показва спешната необходимост FOPH и Swissmedic незабавно да спрат предполагаемото вредно вещество за инжектиране.
Първата заповед е neminem laedere, да не вредиш. В нарушение на това те са виновни.
Това ме доближава с една стъпка до мерките, предприети
от Комитета за суверенитет и самоопределение в Граубюнден.
Петима свободомислещи хора от Граубюнден обединяват усилията си, за да създадат Граубюнденския комитет за суверенитет и самоопределение.
Това са Хелмут Хайне, Кристиан Бирхмайер, Ренато Щифенхофер, Герд Рем и аз.
Всички признаха, че парламентаристите и другите лица, вземащи решения в Швейцария,
са засегнати от процеси, за които нямат достатъчно познания.
СЗО, със седалище в Женева, планира не само пакт за пандемията, но
и още по-опасно преразглеждане на Международните здравни правила.
Съгласно насоките крайният срок е 24 май следващата година и липсата на отказ автоматично означава
одобрение както на Международните здравни правила, така и на пакта за пандемията.
По този начин СЗО планира да се превърне в единствен орган по въпросите на здравето, на който да подчини и развитието на климата.
На генералния директор на СЗО Тедрос Адханом Гебрейесус ще бъде предоставено единственото правомощие
да обявява извънредни ситуации в областта на здравето и климата в световен мащаб без допълнителна
обосновка и без проверка и да определя задължителни мерки срещу тях.
Той също така иска да заглуши критичните гласове срещу него.
Комитетът се противопоставя на тази претенция за власт и ще продължи да се бори с нея и в бъдеще.
Като първа стъпка към постигането на тази цел изпратихме препоръчано писмо до 200 членове на Националния съвет, 46 членове
на Държавния съвет, всички основни съветници в Граубюнден, Федералния съвет и кантоналното правителство, както и до медиите и
други лица, вземащи решения, като ги информирахме с листовка за правомощията в областта на здравеопазването, които СЗО планира
да узурпира по диктаторски начин. Комисията иска да предотврати тези диктаторски правомощия.
Решението за здравословното им състояние и необходимите мерки трябва да се вземе
от всеки отделен човек, а не да се оставя на Тедрос Адханом Гебрейесус.
Умишлено положихме много усилия да изпратим листовката с препоръчана
поща, така че никой получател да не може да се извини, че не е знаел.
Ще анализираме реакциите на това писмо и ще предприемем допълнителни мерки, ако е необходимо.
Комисията получи отговор от федералния съветник Ален Берсе от 12 октомври тази година. Подписът изглежда истински.
Най-важното изречение от този отговор гласи, че като минимум се обмисля внимателно дали всеки международен
договор да бъде представен на парламента или на народа за одобрение или отхвърляне.
Той не казва дали това се отнася и за Международните здравни правила.
След това ще попитаме изрично за това в нашия отговор.
В момента се разглеждат още два политически въпроса: На първо място, инициативата за преоценка,
която е доста дълга, но този тромав текст е необходим просто за да се гарантира, че комисията, която
ще се заеме с преоценката на последните три години и половина, е наистина независима.
Събирането на подписи за това е в ход и се препоръчва.
Същото важи и за инициативата за суверенитет на Никола Римолди и неговия екип, която е формулирана по такъв начин, че при
определени обстоятелства може да позволи на Швейцария дори да напусне СЗО. И това е целта, към която трябва да се стремим.
Връщам се към един въпрос, който споменах по-рано и който изисква подписи.
Държавните агенции в Швейцария все по-често избягват да подписват и да разкриват
нивата на разрешение от вписването в търговския регистър до издателя на уведомлението.
Ще ви покажа един пример тук на слайда.
Това е решение на Serafe и както виждате тук, няма подпис.
Решението е в полза на отстраняването на възражение, повдигнато в рамките на производство по събиране на вземания.
Опитът вече показва, че службите за принудително изпълнение се задоволяват с такива решения и пристъпват
към запориране, което означава допълнително установяване на законна несъстоятелност. Тук се споменава RTVA.
Това е Законът за радиото и телевизията от 24 март 2006. Този текст се нарича също така в сила.
В член 69 привидно се предвижда такса за домакинствата за приемане на излъчвани програми.
Думата "такса" е преименуване, нова немска формулировка на данъка върху гласоподавателите.
Въпреки че хората гласуваха в подкрепа на този данък, те явно не знаеха, че това е данък върху гласовете.
Някои гласове изразяват може би малцинственото мнение, което аз с удоволствие
подкрепям, че правителството също е подчинено на общите разпоредби на закона
за задълженията, когато представя на народа въпроси за гласуване.
В края на краищата референдумът в крайна сметка се свежда до договорни отношения между държавата и народа.
Освен това това прилагане на разпоредбите на договорното право може да се изведе и от изискването
за добросъвестно действие на държавата съгласно чл. 9 BV може да бъде изведен. Чл.
28 от швейцарския Кодекс на задълженията, от умишленото въвеждане в заблуждение от страна на договаряща
страна следва, че съдържанието на договора не е обвързващо за умишлено въведената в заблуждение страна.
Според RTVA домакинствата трябва да се облагат с гореспоменатия поголовен данък за предложенията
на SRF, които се използват или игнорират. Събирането на данъка се възлага на Serafe.
Фактът, че RTVA упълномощава и Serafe да отстранява правни предложения, е недопустимо нововъведение.
В миналото предполагаемият кредитор трябваше да се обърне към съдията с молба за започване
на съдебно производство, след като е направено правно предложение.
Той получава собственоръчно подписано решение от последния относно предоставянето или отказа на исканото правно откриване.
От 1990 г. Федералният парламент, в качеството си на законодател, започна да предоставя на определени
кредитори правото да оттеглят правни предложения в качеството си на страна в производството.
Това е очевидно противоконституционен подход.
Съответната прерогатива е предоставена не само на Serafe в RTVA, но и на здравноосигурителните фондове
във Федералния закон за здравното осигуряване (KVG).
Противоконституционното назначаване на страна в производството за съдия при откриването на съдебно производство
в двата посочени закона не е в съответствие с принципа на правовата държава и според мен трябва да бъде активно предотвратено.
Заедно с моя високо ценен клиент Роланд Юфер изпратих заявление до Федералната
служба за комуникации и го публикувах в канала си в Telegram.
В това изложение възразих срещу липсата на подпис.
Смятам, че е важно, когато получите притеснително писмо, да проверите
внимателно дали то е подписано със законно валиден подпис.
Ако случаят не е такъв, то това е необвързваща покана за доброволно
подчинение на система, която е разкрита като корумпирана.
Освен това все още се разглеждат две наказателни обвинения срещу действащи федерални съветници.
Най-известният е на Паскал Наджади.
Министърът на здравеопазването Берсет е заявил в предаването SRF Arena, че не е разсъждавал добре:
В удостоверителните документи, съхранявани от мобилните телефони, подателят може да докаже, че е получена инжекция, и по този начин
нейната ефективност, по-специално по отношение на предаването на предполагаеми вируси.
Фактите по делото са толкова неблагоприятни за г-н Берсет още на етапа на обвинението, че ми
е изключително трудно да подчертая презумпцията за невинност, която все още се прилага спрямо него.
Тези наказателни производства са блокирани.
По-малко известно е наказателното дело на Алберт Кнобел срещу федералния съветник Игнацио Касис за злоупотреба със служебно положение.
В друго предаване на Арена той заяви, че смъртните случаи при пътнотранспортни
произшествия с положителен PCR тест се считат от FOPH за смъртни случаи от корона;
Това е необходимо, за да се стандартизира международният метод на преброяване.
Но това е пълна глупост и трябва да се преследва като злоупотреба със служебно положение.
Тази процедура също страда от сериозно забавяне на правосъдието.
10. възможности за действие и търпение Любов
Приятели, през това време ние избрахме всички правни
и политически пътища, за които можехме да се сетим и които признавахме за жизнеспособни.
Въз основа на предишния опит е съмнително дали
тези стъпки ще доведат до желания резултат.
Приемаме за сведение резултатите от парламентарните избори, проведени на 22 октомври 2023 г. Те са точно толкова отрезвяващи за нашето движение, колкото и прогнозирах.
Искаше ми се да видя Урс Ханс като новия член на парламента в Цюрих и Йозеф Ендер в Швиц.
За да постигнем целите си обаче, трябва да сменим
не само целия парламентарен състав, но
и този на съдебната власт и на Йозеф Ендер.
За да постигнем целите си обаче, трябва да сменим не само целия парламентарен състав, но и този в съдебната
система и във финансираните от държавата медии. Продължаваме да пробиваме тази дебела дъска.
Това обаче е дълъг и сложен процес и по време на неговото действие са необходими допълнителни
възможности за действие и търпение.
Те изискват ангажимент за лична отговорност и гражданска смелост.
Моля ви да не мислите за краткосрочните рискове от санкции, а за дългосрочните ползи
за бъдещите поколения.
Призовавам ви да обединим усилията си и да създадем примери
за по-добър живот, за единение, за помощ на ближния.
Опитите за мисионерство се оказаха неефективни през последните три години и половина.
Външните хора трябва да видят, че сме по-щастливи и се забавляваме заедно.
Предлагаме си взаимопомощ в замяна на взаимопомощ.
И се оттеглете от провалената фиатна парична система, когато е възможно.
Вземаме образованието на децата си в свои ръце, далеч от джендъризма и историческите фалшификации.
Искаме млади хора,
които мислят самостоятелно и критично.
Искаме мирно разрешаване на спорове без наложени от системата съдии;
Всичко, което е необходимо за разумна медиация, е да бъдат изслушани и двете страни и някой да предложи решение, което е приемливо и за двете страни.
Да, сега може би виждате, че ние, адвокатите, сме направили
много, но също така бавно достигаме края на възможностите си.
Все още има надежда дали ще бъдем изненадани от обръщане на официалната стена на мълчанието.
Но трябва да се съобразяваме с всичко.
В продължение на моите предшественици тук, на трибуната, бих искал да кажа със свои думи: тогава се връщаме към себе си, към всеки отделен човек.
Тогава трябва да поемем отговорност за себе си.
Ако подобни невъзможни разпоредби се появят отново, ние просто няма да ги спазваме. Това изисква малко готовност за поемане на рискове.
Необходимо е желание да се приемат
краткосрочни недостатъци, но да се определи обещаващ курс за бъдещите
поколения.
Да, и за този път ви пожелавам Божията помощ, на която се позова Иво Сашек. Благодаря ви.
Много ви благодаря. Благодаря ви много, Хайнц Рашайн.
Мисля, че най-важното нещо, което бихме могли да научим сега, е, че тук отново откриваме доказателства от правен експерт.
Това е швейцарското законодателство, да. Намираме се в състояние на правен фалит.
Мисля, че решението сега в края на краищата
- това е може би най-същественото нещо, ние просто трябва да разберем това - ако ние като народ не се
научим да казваме "не", тогава с нас е свършено, те ще правят с нас каквото си искат.
Можете да го наречете и гражданско неподчинение. И мисля, че за това се изисква много смелост - човек като него да говори открито!
Това е основната причина, поради която много хора не стоят тук.
Те не искат да носят отговорност за всяко популярно "не". След това бързо се замисляте как може да приключи всичко това.
Искам да ви благодаря още веднъж за смелостта, с която се изправяте и казвате това,
което просто трябва да чуем. Трябва да разберем това. Много ви благодаря.