Zdaj bomo nadaljevali z besedilom.
In rekel bi, da je bilo za pravni del naše občutljive teme dneva nominiranih
dvanajst izjemnih strokovnjakov, seveda iz cele množice.
Sodelovalo je šest odvetnikov, trije sodniki in trije pravni strokovnjaki.
Vendar sta imela le dva od njih dovolj časa za govor že od samega začetka, kar je bilo vsem znano.
Vseh dvanajst naših kandidatov pa bi, kot so zapisali, z veseljem prišlo,
vendar jih je deset iz različnih razlogov odpovedalo udeležbo,
vendar nam želijo veliko uspeha na današnjem srečanju.
Vendar pa morate vedeti še en razlog, saj ta osvetljuje oba govornika, ki sta danes
tukaj in nam bosta služila s svojim strokovnim znanjem.
Ta vrhunski odvetnik je zapisal, da bi bil nerad prvi frontman, ki bi
našo aktualno temo vnesel v javnost kot pravno zavezujočo pot.
To je bila njegova odpoved, ena od tistih dvanajstih.
Če sem iskren, se mi je zdelo, kot da
bi to rekel vrhunski nogometaš:
Nerad bi dosegel prvi gol na tem svetovnem prvenstvu.
Ali profesionalni boksar: ne bi rad bil prvi, ki bi knockoutiral tega neuničljivega Goljata.
Je vse jasno? Da.
Toda zdaj je v ringu z nami moški, ki je, če lahko tako rečem, sprejel ta očitni
izziv.
Je švicarski državljan, doktor prava, in njegov življenjepis nam bo čez trenutek
povedal nekaj več o njem.
Heinz Raschein Heinz Raschein se je rodil leta 1956 v gorski vasici
Malix v Graubündnu in tam obiskoval osnovno šolo.
Da bi lahko kasneje študiral, je obiskoval latinsko gimnazijo na kantonalni šoli v Churu.
V tem času je bil njegov oče izvoljen za zveznega sodnika v Lozani in družina se je preselila v francosko govorečo Švico.
Obdobje v francosko govoreči Švici je bilo eno najboljših let v njegovem življenju.
Leta 1976 je na gimnaziji v Montbenonu opravil univerzitetno maturo.
Po naborniški šoli se je lahko imenoval gorski graničar.
Heinz Raschein je od konca leta 1976 do konca leta 1981 študiral pravo na Univerzi v Bernu in pridobil vojaški čin poročnika.
Sledilo je odvetniško pripravništvo v Churu, po katerem je pridobil naziv odvetnika in pozneje notarja.
Z drugo najboljšo oceno na doktorskem izpitu, tj. Magna Cum Laude, je napisal
disertacijo na temo protipravnosti v sistemu švicarskega odškodninskega prava.
Heinz Raschein je skoraj 30 let vodil samostojno odvetniško in notarsko pisarno v Churu.
Pri 50 letih je bil kot major vojaškega pravosodja odpuščen iz vojske.
Heinz Raschein trenutno uživa v zelo živahni upokojitvi in je
zelo hvaležen za veliko spodbudo, ki jo prejema za svoje delo.
Pomaga ljudem, ki se počutijo žrtve ukrepov v zvezi s koronavirusom.
Ima tri poročene hčerke, štiri vnuke in partnerico, ki mu je postala draga v zadnjih 20 letih.
Heinz Raschein danes govori o pravnem stečaju. Kaj zdaj? S praktičnimi primeri.
Dobrodošel, Heinz Raschein. Želim vam veliko uspeha. Zahvaljujemo se vam.
Dragi prijatelji, vesel sem, da lahko nastopim pred AZK.
Že približno pet let si zaman prizadevam, da
bi se vam lahko pridružil kot poslušalec.
Dejstvo, da mi je prvič uspelo nastopiti kot vabljenemu govorniku, me navdaja s ponosom.
Moja srednja hči je biologinja in se ne strinja z mano glede vseh vidikov življenja.
Vendar to počne v tistih, v katerih obstajata dva ali 58½ spola. Za to sem ji hvaležen.
V svoji predstavitvi menim, da če uporabim samo žensko ali samo moško obliko, sta mišljeni obe.
Tema moje predstavitve je pravni stečaj in možni izhodi iz njega.
To razdelim na podnaslove, ki so prikazani na tej diapozitivni plošči. Pokažem pot do zakonitega stečaja.
Naj se dotaknem dveh popolnih revizij zvezne ustave leta 1885 in 1999.
V določenem kontekstu, ki ga nato podrobneje predstavim, omenjam
glasove dvoma, nato pa preidem
na nekaj večjih projektov, ki smo jih sprožili v okviru gibanja
kot možen izhod iz ugotovljenega pravnega bankrota.
Na koncu pa bom spregovoril o možnostih ukrepanja in strpnosti za prihodnost.
Če si podrobneje ogledamo pojma demokracija in pravna država, ugotovimo,
da sta demokracija in pravna država dve različni stvari.
To trenutno doživljamo, saj vidimo, da demokracija lahko obstaja brez pravne države, prejšnje oblastne strukture
pa so pokazale, da je mogoč tudi obraten scenarij - pravna država brez demokracije.
Če lahko izbiramo med demokracijo in pravno državo, je moj odgovor: pravna država.
Ker je demokracija brez pravne države le prazna lupina.
Organizacija, ki se imenuje Švicarska konfederacija, se je v zvezni ustavi, ki je bila v celoti spremenjena leta 1999, zavezala k vladavini prava.
Rad bi vas napotil na to diapozitivno sliko. Najzanesljivejšo različico besedila tega odloka je mogoče najti na spletnem mestu Fedlex admin.ch.
Če se znajdete na pravem mestu, bo zagotovilo na levi strani označeno z zeleno barvo:
To besedilo je veljavno;
Če bi pomotoma pristal na prejšnji različici besedila, bi na istem mestu našel rdeče
označeno opombo: To besedilo ne velja. Kot bomo videli, to ni dokaz, temveč zgolj zagotovilo.
V naslednjih razlagah pa lahko zdaj teoretično predpostavimo,
da lahko zaupamo rdečim ali zelenim zagotovilom družbe Fedlex.
Na tej točki bom moral uporabiti nekaj tehničnega žargona.
Vem, kako naporen je lahko pravni žargon.
Toda Ivo je danes povabil le odvetnike, sodnike in druge pravne strokovnjake, zato želi posebno
pozornost nameniti pravnemu vidiku. Zato bom zdaj razložil koncept hierarhije norm.
Mislim, da morate biti bolj vešči prava kot Alain
Berset in drugih šest političnih akterjev.
Zvezna ustava je najvišja oblika pravnega akta, ki jo priznava Švicarska konfederacija.
Kot edina izjema od hierarhije norm določa, da je treba pri njeni uporabi upoštevati mednarodno pravo (5. člen).
V nasprotju z ustavo je mednarodno pravo le delno razumljivo, saj so njegovi pravni viri razdrobljeni.
Glede na politično držo lahko ta odlomek razumemo kot upoštevanje ali brezpogojno sledenje.
Ustava je veljavna le, če jo potrdijo prebivalci in kantoni.
Naslednja raven hierarhije norm so zvezni zakoni.
Zvezni zakon lahko začne veljati, če s tem soglaša naš parlament,
tj. oba sveta, in sicer na podlagi referenduma.
Podpisati jo morajo predsedniki obeh svetov in njuni aktuarji.
Če ljudstvo ne bo izvedlo referenduma ali če ta ne bo uspešen, bo zakon začel veljati. Odloki Zveznega sveta so na najnižji ravni v hierarhiji standardov.
V nasprotju z ustavo, za katero je potrebna večina ljudi in kantonov, ali zakoni,
za katere je potrebna samo parlamentarna večina, se odloki Zveznega sveta
oblikujejo zgolj z odobritvijo sedmih prstnih glav, ki jih izvoli parlament.
Kot odvetnik žrtev ukrepov želim od Zveznega sodišča izvedeti, ali je
Zvezni svet upošteval ali presegel svoja pooblastila za izdajo predpisov.
Za vsako odredbo, ki jo izda, mora imeti pravno podlago. Prav tako morajo imeti zakoni ustavno podlago.
Glede tega vprašanja smo somišljeniki - proti vladi, parlamentu, sodstvu in
medijem - povsem prepričani, da Zakon o epidemijah ni niti približno dovolj.
Če želimo zdaj izvedeti, kdaj je ta popolnoma spremenjena zvezna ustava začela veljati in se
zato zavezujoče uporablja, lahko to poiščemo v tako imenovani Uradni zbirki zvezne zakonodaje.
Vedeti morate, da zvezna vlada vzporedno vodi Uradno zbirko in Sistematično
zbirko zakonov. Oba sta enakovredna, le organizirana sta po različnih merilih.
AS prikličem po letnici in strani, ki sta navedeni tukaj, SR pa po številki odloka;
V SR so odloki urejeni glede na pravni predmet.
Ker je zvezna ustava najvišji od vseh pravnih aktov, nosi številko SR 101.
Zato v AS pod AS 1999 2556 najdemo zvezni
odlok obeh svetov z dne 18. decembra 1998 in opombo: To besedilo je v veljavi.
Zvezni odlok vsebuje celotno besedilo revizije nove zvezne ustave,
ki jo je parlament s to resolucijo sprejel v vednost ljudem.
Temu je leta 1999 sledil referendum, na katerem je bila jasna večina za revidirano besedilo.
Zadeva je bila nato ponovno obravnavana v svetih, ki so ustavno besedilo, ki
ga je sprejelo ljudstvo, začeli izvajati 1. januarja 2000 z
dodatnim zveznim odlokom z dne 28. septembra 1999, natančneje z AS 1999 2555.
Tukaj si lahko ogledate začetek te resolucije in zadnjo stran s podpisi, ki morajo biti lastnoročno napisani v izvirniku.
V teoretičnem premisleku se torej lahko držimo tega ustavnega besedila.
Pravna država je omenjena v členih 5, 8 in 9. To sem poudaril na diapozitivu.
Prva od teh določb (5. člen) določa zakon
kot podlago in omejitev delovanja države.
Določeno je, da mora biti ukrepanje vlade v javnem interesu in sorazmerno.
Obe strani izmenjave, tj. državni organi na eni strani in zasebniki na drugi, morata ravnati v dobri veri.
V 5. členu zvezne ustave je poudarjena prednost mednarodnega prava.
Člen 8 določa, da so vsi ljudje pred zakonom enaki;
Vsebuje prepoved diskriminacije na podlagi izvora, rase, spola, starosti, jezika, družbenega
položaja, načina življenja, verskega, ideološkega in političnega prepričanja ali invalidnosti.
Zvezni sveti morajo kot zakonodajalci zagotoviti
pravno in dejansko enakost moških in žensk.
V 9. členu je ponovno poudarjena prepoved samovolje in zahteva, da mora država ravnati v dobri veri.
To je navsezadnje ponovitev izjave iz 5. člena, saj kršitev načela sorazmernosti
s strani državnih organov pomeni njihovo samovoljno ravnanje.
V skladu s pravno doktrino, priznano v nemško govorečem svetu, ima načelo sorazmernosti tri dele.
V skladu s tem mora biti vladno ukrepanje, prvič, nujno, drugič, namensko
in, tretjič, razmerje med škodo in koristjo mora biti uravnoteženo.
Mnenja o vseh treh merilih sorazmernosti se seveda lahko razlikujejo.
Vendar praktične izkušnje zadnjih treh let in pol kažejo, da so naše štiri
tako imenovane državne oblasti - zakonodajna oblast, vlada, sodstvo in mediji - le na široko
razglabljale o sorazmernosti ukrepov korone, ki jih je Zvezni svet izdal z odlokom,
omenjenih treh vidikov pa niso pojasnile in dokazale.
Moje bogate izkušnje na tem področju se ujemajo z izkušnjami mojih dveh spoštovanih kolegov,
ki sta po mojem mnenju avtoriteta na tem področju. Eden od njih je Philipp Kruse.
V nasprotju z omenjenimi tremi državnimi oblastmi smo si vedno in vedno znova
prizadevali dvomiti v njihovo sorazmernost v vseh treh omenjenih vidikih.
Moje stališče je, da je dokazno breme v celoti
na strani vladnih agencij, ki so predpisale ukrepe.
Moji kolegi so v zvezi s tem vložili več pravne skrbnosti in v svojih dveh glavnih vlogah predložili
dokazne predloge proti sprejetim ukrepom, za katere osebno menim, da niso potrebni.
Zadnje načelo pravne države, ki ga je treba tukaj omeniti, je,
da tisti, ki poda obtožbo, nosi dokazno breme za to obtožbo.
V nasprotnem primeru je nepomemben. To določa člen 8 civilnega zakonika, ki je zvezni zakon.
To ni zapisano le v zakonu, ampak tudi v ustavi, natančneje v členu 9 zvezne
ustave. V upanju na večji uspeh sta moja dva kolega določila dokazno
breme, ki je po mojem mnenju bolj prostovoljno kot obvezno.
Zato se zavedamo, da je naša stran vedno znova poskušala pojasniti
nesorazmernost, vendar je naletela na nemi zid zavrnitve.
Javni sektor še danes noče izpolniti svoje obveznosti predložitve dokazov.
Na splošno se soočamo s propadom štirih nosilnih stebrov minimalne ustavne države.
To so načela prepovedi samovolje, načelo sorazmernosti,
delitve oblasti in porazdelitve dokaznega bremena.
V tej ugotovitvi vidim pravni stečaj, ki je v nepremostljivem nasprotju z našimi govori z dne 1. avgusta.
Kasneje se bom vrnil k dejstvu, da obstaja peti poškodovani steber, zahteva po podpisu.
To me pripelje do zgodovine dveh popolnih revizij naše zvezne ustave.
Druga je bila tista iz leta 1999.
Prvi je iz leta 1875, 27 let po ustanovitvi zvezne države.
Ta prva popolna sprememba je vključevala uvedbo edinstvenih ljudskih pravic - pobude in referenduma.
Pobuda Švicarjem omogoča, da predlagajo spremembe zvezne ustave in o njih glasujejo.
Z referendumom lahko zagotovi, da se v potrditev ali zavrnitev
predložijo tudi zakoni, ki jih je parlament že sprejel.
Kdo od vas - prosim, dvignite roko - pozna strankarsko-politično
sestavo prvega zveznega sveta iz leta 1848?
Danes je malo znano, da smo takrat imeli sedem liberalno mislečih zveznih svetnikov oziroma naših prednikov. Takrat ni bilo govora o čarobni formuli.
Ta ustava še ni priznavala omenjenih pravic ljudi, saj katoliško
usmerjeni prebivalci osrednje Švice takrat niso bili zastopani v zveznem svetu.
Leta 1875 je gotthardski inženir Alfred Escher ugotovil, da lahko pridobi soglasje za
svojo gradnjo stoletja le, če podeli koncesije tem istim kantonom v osrednji Švici.
Tako je prišel na idejo, da bi naslednji koncept postal sprejemljiv za takrat zelo vplivno liberalno stranko v Zürichu:
Spreminjamo ustavo in se prilagajamo prebivalcem Srednje
Švice, saj jim dajemo pravico do pobude in referenduma.
Ker je bila to ena glavnih skrbi katoliških prebivalcev osrednje Švice, so
jih pridobili za novo prometno os, ki je potekala po njihovem ozemlju.
S tem so Švicarji dobili epohalno pravico do odločanja o zveznih zadevah.
Menim, da je bila ta prva popolna revizija pravi korak naprej.
Razmere so drugačne pri drugi celoviti reviziji iz leta 1999, več kot stoletje pozneje. Švicarski odvetnik Kaspar Villiger je bil takrat zvezni minister za pravosodje.
Leon Schlumpf je bil član strokovnega svetovalnega odbora, preden je bil zaposlen v Zveznem svetu.
Poznal sem ga osebno, saj je bila njegova hči
Eveline moja sošolka na kantonalni šoli.
On in moj oče, zdaj zvezni sodnik, sta mi skupaj z Kasparjem Villigerjem javno zagotovila,
da je ta druga popolna revizija nova, čista reorganizacija sistemskega reda, in to
izrecno brez kakršnega koli bistvenega posega v prej obstoječe pravice.
Zagotovilo je bilo vsem jasno: "Nočemo spremeniti vaših pravic, želimo jih le jasneje urediti.
S spodnjim primerom vam bom dokazal, da se motite.
Čeprav sem bil takrat zelo zaposlen z rojstvom treh hčera, partnerstvom v skupni praksi in pridobitvijo
licence za opravljanje odvetniškega in notarskega poklica, intuitivno nisem zaupal tem zagotovilom
in sem glasoval proti popolni reviziji iz leta 1999. Danes je jasno, kako upravičen je bil ta "ne".
V nasprotju s temi zagotovili vsebuje popolnoma spremenjena zvezna ustava
vsaj eno zelo drastično vsebinsko spremembo. Pred tem je bil člen.
113(2) aBV (aBV = stara zvezna ustava).
V skladu s to določbo odvetniki zveznih zakonov, ki jih je sprejel parlament, niso mogli predložiti v presojo zveznemu vrhovnemu sodišču.
Ta dogovor o delitvi oblasti je bilo vedno treba sprejeti.
Vendar pa je v zvezi z odloki Zveznega sveta takrat Zvezno
vrhovno sodišče v celoti presojalo ustavnost teh odlokov.
V novi zvezni ustavi je zdaj v členu.
189 zvezne ustave določa, da odlokov zveznega sveta ni več mogoče predložiti zveznemu vrhovnemu sodišču v presojo ustavnosti.
Kot smo pravkar videli - ker vsi ukrepi proti koronavirusom temeljijo izključno
na odredbah zveznega sveta -, je to izjemno usoden poseg v pravice ljudi.
To pomeni popolno ukinitev tako imenovanega abstraktnega pregleda standardov na zvezni ravni.
Od zveznega vrhovnega sodišča zahtevam abstraktno presojo pravnih norm, ko odlok zveznega
sveta neposredno predložim zveznemu vrhovnemu sodišču in zahtevam presojo njegove ustavnosti.
Če Zvezno vrhovno sodišče ugotovi, da je odlok kot celota
ali njegove posamezne določbe v nasprotju z ustavo, razglasi
odlok ali njegove posamezne določbe za nične in neveljavne.
To je abstraktni pregled standardov, ki ga je popolna revizija leta 1999 žal odpravila. V materialih - to je geneza umetnosti.
189 BV - in zapisnik parlamentarnega posvetovanja navaja:
Odprava abstraktnega pregleda standardov ne vpliva na konkreten pregled standardov.
Konkretni pregled standardov se imenuje tudi dodatni pregled standardov.
To pomeni, da če bo na primer Rémy Stettler zdaj prejel globo,
ker na zunanjih igralih v Bernu ne bo hotel nositi pokrivala, lahko to predložim
sodišču z zahtevo za poseben pregled standardov.
Sodišče mora nato preveriti, ali je uporabljeni standard v skladu z ustavo.
Če temu ni tako, to ne pomeni neveljavnosti standarda, ki se pregleduje, temveč njegovo neuporabnost.
Izkazalo se je, da sodišča še danes nerada preverjajo posebne standarde.
Primer Rémyja Stettlerja smo prenesli na zvezno vrhovno sodišče.
Zvezno vrhovno sodišče je v svoji sodbi zapisalo:
V tem primeru bi bilo izvajanje konkretne presoje standardov enako abstraktni presoji standardov, ki jo prepoveduje nova ustava.
Iz te izjave je mogoče sklepati le, da današnji zvezni sodniki, ki so se
na univerzi izučili na hitro, nikoli niso spoznali razlike med konkretnim
in abstraktnim pregledom norm in je zato ne znajo uporabljati.
Bistvo je, da po njihovem mnenju 189. člen zvezne ustave ni prekinil
le abstraktnega, ampak tudi konkretnega pregleda norm.
To je bil pomemben korak nazaj v drugi celoviti reviziji.
Že samo na podlagi te izkušnje lahko sklepam, da sem pravno propadel.
Na začetku sem pojasnil, da portal Fedlex admin zagotavlja, ali
so pravna besedila, objavljena na tem portalu, veljavna ali ne.
To pomeni, ali jih šteje za zavezujoče ali ne več.
O pravnem stečaju je naš somišljenik Roman pod psevdonimom Don Icon napisal knjigo Exhabitus.
Na 102. strani te knjige se sooča z zvezno upravo (FFA), pa tudi z zveznim
uradom za javno zdravje (FOPH) in več oddelki, ko navaja, da
po njegovem vedenju še vedno ni podpisanega zakona COVID.
Tako kot vse zvezne zakone morajo tudi zakone COVID podpisati predsedniki
in sekretarji Nacionalnega sveta in Sveta držav.
Kot veste, smo trikrat glasovali o različnih zakonih COVID in v nasprotju s prepričanjem medijev in političnih strank smo izgubili z nekaj manj kot 40 %.
Ti zakoni so bili le načelne izjave
o pravljici COVID Zveznega sveta.
Ne vsebujejo nobenih zavezujočih ali prisilnih ukrepov, kot so socialna distanca, obvezno pokrivanje
obraza, prepovedi zbiranja, testiranja, obvezna potrdila, obvezna cepljenja in podobno.
Glede na to, da je bilo 40 % glasov proti, je 40-odstotni delež glasov proti spoštovanja vreden uspeh.
Zato so predlagatelji dali Zveznemu svetu le načelno soglasje.
Kaj torej pomeni odlomek iz knjige Exhabitus Dona Icona?
Zavrača veljavnost treh zakonov COVID zaradi pomanjkanja zahtevanih podpisov. Želi videti pravno skladen izvirnik s podpisom.
Besedila, objavljena v sistemu Fedlex, so v skladu z zelenim zagotovilom:
To besedilo je v veljavi, njegovo nezaupanje pa je odpravljeno.
Če ne zaupa enemu od teh zagotovil, mora posledično enako storiti za vsa.
To stališče spoštujem, vendar ne želim slediti njegovim pojasnilom, sicer ne bi mogel
nadaljevati pogovora z vami in bi se moral omejiti na to, da se gibljemo v vakuumu.
Vendar se strinjam z zahtevo Dona Icona, da konfederacija in njena uprava objavita zakonsko
podpisano besedilo zakona. Prehajam na švicarsko skupinsko tožbo.
Ko je Reiner Füllmich napovedal, da namerava vložiti skupinsko
tožbo v ZDA ali Kanadi, sem bil močno zasut z vprašanjem,
ali bi lahko skupinsko tožbo vložili tudi v Švici.
Te zahteve sem najprej odločno zavrnil, ker so skupinske tožbe anglosaški procesni instrument,
ki ga kontinentalni evropski procesni sistemi ne priznavajo. Toda ponoči me je ta misel prebudila.
Dejanski preblisk navdiha je prišel pozneje in je bil, da bi lahko v Švici izvedel
tudi neke vrste skupinsko tožbo, in sicer z ustanovitvijo združenja tožnikov.
V Švici velja omejitev, da se moramo z vsemi tožniki že
na začetku dogovoriti o skupnem pravnem zahtevku. Tj.
vsi morajo to od sodišča zahtevati že od samega začetka.
Zato sem prišel do zaključka, da bi lahko nekaj takega tudi uresničili.
Nato smo pripravili besedilo odobritve in na koncu prejeli več kot 10 000, vendar verjetno ne 15 000 pravnih nalogov.
Na podlagi tega je naš izbrani odvetnik ob pomoči Markusa Lienerta iz Züricha po zaključku predhodnega
postopka na zvezno vrhovno sodišče vložil skoraj 90 strani dolgo tožbo proti Švicarski konfederaciji.
Glede na to smo morali februarja 2022 zahtevek najprej predložiti
Zveznemu ministrstvu za finance (FDF).
Šele nato smo se lahko pritožili na zvezno vrhovno sodišče.
Glavne argumentacijske točke so navedene na naslednji diapozitivni plošči.
V tej tožbi smo zahtevali simbolični frank za vsakega našega pooblaščenega zastopnika
kot nadomestilo za nevšečnosti, ki smo jih utrpeli zaradi ukrepov.
Zvezno ministrstvo za finance je v kratkem odgovoru le zelo selektivno obravnavalo argumente iz pritožbe.
FDF je bil nad našim odgovorom nekoliko navdušen, nato pa se je odločil, da ne bo predložil dvojnika.
Pojasnilo: Pravna pisanja v takšnih sodnih postopkih so označena v naslednjem
vrstnem redu: tožba, odgovor na tožbo, replika in duplika.
V našem primeru se s tem zaključi izmenjava pravnih dokumentov.
Septembra letos, po letu dni sodnih postopkov, je naš odvetnik pisal zveznemu sodišču in poudaril nujnost
tožbe, tudi zaradi majskih načrtov za reformo SZO. 2024. Še vedno čakamo na sodbo zveznega sodišča.
Sodelujem v odboru za odločanje in sem zaenkrat v manjšini z naslednjim mnenjem;
Menim, da je smiselno, da vsebino naših pravnih dokumentov objavimo na internetu.
To spletno mesto si lahko ogledate tudi na naslovu wirmenschen.ch.
Drugi način za povečanje pritiska bi bila tiskovna konferenca na temo odložitve te tožbe.
Doslej mi še ni uspelo, da bi moji predlogi šli skozi odbor, vendar se bo to morda še zgodilo.
Menim, da imamo opravka s kaznivim zavlačevanjem,
ki pomeni tudi pravni stečaj.
Nato na kratko govorim o kazenski ovadbi Philippa Kruseja zoper FOPH in Swissmedic.
14. julija 2022 sta moja kolega Philipp Kruse in Markus Zollinger v imenu 37 tožnikov in 6 žrtev cepiva vložila več kot
tristo strani dolgo kazensko ovadbo proti podjetju Swissmedic in imenovanim posameznikom v Inselspital Bern.
V njem so švicarsko sodstvo soočili z največjo grožnjo, ki
so jo kadar koli predstavljali farmacevtski izdelki v Švici.
V svoji utemeljitvi podrobno zavračajo zahteve za dovoljenje, ki jih je potrdila družba
Swissmedic za injicirano zdravilo, ki se daje velikemu deležu švicarskega prebivalstva.
V ozadju te resne kazenske ovadbe je ogromno raziskav, ki jih
obtoženi Swissmedic ni obravnaval niti z eno besedo.
Če prepoznam povezavo med dajanjem snovi za injiciranje in smrtnimi primeri, to še ne pomeni, da gre za vzročno zvezo.
Vendar pa korelacija večkratno otežuje že obstoječe dokazno breme ponudnika
injekcije. Prepričljivo mora dokazati, da je njegov izdelek učinkovit in varen.
Učinkovitost pomeni zaščito pred okužbo in prenosom.
Danes vemo, da tega ni zagotovil noben proizvajalec.
V tej ključni točki organ za izdajo dovoljenj ne more ovreči argumentov Philippa Kruseja in Markusa Zollingerja.
Dovoljenje, izdano za to snov za vbrizgavanje korone, je treba preklicati prehitro in neprevidno.
Tudi to tožbo Philippa Kruseja in Markusa Zollingerja namerno
zavlačujejo, tako kot našo švicarsko skupinsko tožbo.
Tega ne moremo dovoliti in to lahko upoštevamo le kot dodaten dokaz pravnega stečaja.
Ob tej priložnosti se zahvaljujemo
Philippu Kruseju in Markusu Zollingerju za ta pomemben korak.
To dokazuje, da morata FOPH in Swissmedic nemudoma prenehati uporabljati domnevno škodljivo snov za injiciranje.
Prva zapoved je neminem laedere, ne škoduj. Če to kršijo, so krivi.
S tem sem še korak bližje ukrepom, ki jih je
sprejel odbor za suverenost in samoodločbo v Graubündnu.
Pet svobodomiselnih ljudi iz Graubündna je združilo moči in ustanovilo odbor za suverenost in samoodločbo Graubündna.
To so Helmut Heine, Christian Birchmeier, Renato Stieffenhofer, Gerd Rehm in jaz.
Vsi so priznali, da na poslance in druge nosilce odločanja v Švici
vplivajo procesi, o katerih nimajo dovolj znanja.
Svetovna zdravstvena organizacija s sedežem v Ženevi ne načrtuje le pandemskega
pakta, ampak tudi še nevarnejšo revizijo mednarodnih zdravstvenih predpisov.
V skladu s smernicami se rok izteče 24. maja prihodnje leto, če ni zavrnitve, pa to samodejno
pomeni, da sta odobrena tako mednarodni zdravstveni pravilnik kot pandemski pakt.
Tako namerava SZO postati edina avtoriteta na področju zdravstvenih vprašanj, čemur bo podredila tudi podnebne spremembe.
Generalni direktor SZO Tedros Adhanom Ghebreyesus naj bi bil edini pooblaščen, da
brez dodatne utemeljitve in preverjanja razglasi izredne razmere na področju zdravja
in podnebja po vsem svetu ter določi zavezujoče ukrepe proti njim.
Prav tako želi na lastno pest utišati kritične glasove, ki mu nasprotujejo.
Odbor nasprotuje tej zahtevi po oblasti in se bo proti njej boril tudi v prihodnje.
Kot prvi korak k uresničitvi tega cilja smo 200 članom Državnega sveta, 46 članom Državnega sveta, vsem pomembnejšim
svetnikom v Graubündnu, Zveznemu svetu in kantonalni vladi ter medijem in drugim odločevalcem poslali priporočeno pismo,
v katerem smo jih z letakom obvestili o zdravstvenih pristojnostih, ki si jih namerava diktatorsko prisvojiti Svetovna zdravstvena
organizacija. Odbor želi preprečiti ta diktatorska pooblastila.
Odločitev o zdravstvenem stanju in potrebnih ukrepih bi morala ostati v rokah
vsakega posameznika in ne v rokah Tedrosa Adhanoma Ghebreyesusa.
Namenoma smo se zelo potrudili, da smo letak poslali s priporočeno
pošto, tako da se noben prejemnik ni mogel opravičiti, ker ni vedel.
Analizirali bomo odzive na to pismo in po potrebi sprejeli nadaljnje ukrepe.
Odbor je prejel odgovor zveznega svetnika Alaina Berseta z dne 12. oktobra letos. Podpis je videti pristen.
Najpomembnejši stavek v tem odgovoru pravi, da se vsaj skrbno preuči, ali se vsaka mednarodna
pogodba predloži v odobritev ali zavrnitev parlamentu ali ljudstvu.
Ne pove pa, ali to velja tudi za mednarodne zdravstvene predpise.
O tem bomo izrecno povprašali v našem odgovoru.
Trenutno sta v obravnavi še dve politični vprašanji: To je nekoliko dolgotrajna pobuda za
ponovno oceno - vendar je to težko razumljivo besedilo preprosto potrebno za zagotovitev,
da bo odbor, ki bo prevzel ponovno oceno zadnjih treh let in pol, resnično neodvisen.
Zbiranje podpisov za to je v teku in je priporočljivo.
Enako velja za pobudo Nicolasa Rimoldija in njegove ekipe o suverenosti, ki je oblikovana tako, da bi
lahko Švica pod določenimi pogoji celo izstopila iz SZO. In to je tisto, k čemur moramo stremeti.
Vračam se k vprašanju, ki sem ga že omenil in ki zahteva podpise.
Državne agencije v Švici se vse bolj izogibajo podpisom in razkrivanju
ravni dovoljenja od vpisa v poslovni register do izdajatelja obvestila.
Na diapozitivu vam bom pokazal primer.
To je odločitev družbe Serafe in, kot lahko vidite tukaj, ni podpisa.
Odločitev je ugodna za odpravo ugovora, vloženega v postopku izterjave dolga.
Izkušnje so pokazale, da se uradi za izterjavo dolgov zadovoljijo s takšnimi odločbami
in nadaljujejo z zasegom, kar je še en znak pravnega stečaja. Tu je omenjena agencija RTVA.
To je Zakon o radiu in televiziji z dne 24. marca 2006. To besedilo se imenuje tudi veljavno.
Člen 69 domnevno določa dajatev za gospodinjstva za sprejem radiodifuznih programov.
Beseda dajatev je preimenovanje, novo nemško poimenovanje za volilni davek.
Čeprav so ljudje glasovali za ta volilni davek, se očitno niso zavedali, da gre za volilni davek.
Nekateri glasovi so morda manjšinskega mnenja, ki ga z veseljem
podpiram, da tudi za vlado veljajo splošne določbe obligacijskega
prava, ko ljudem predloži vprašanja glasovanja.
Konec koncev gre pri referendumu za pogodbeno razmerje med državo in ljudmi.
Poleg tega je to uporabo določb pogodbenega prava mogoče izpeljati tudi iz zahteve
po delovanju države v dobri veri v skladu s čl. 9 BV je mogoče izpeljati. Art.
28 švicarskega Obligacijskega zakonika iz namernega zavajanja pogodbene stranke
izhaja, da vsebina pogodbe za namerno zavedeno stranko ni zavezujoča.
V skladu z zakonom RTVA se za gospodinjstva plačuje zgoraj navedeni glavarinski davek za
ponudbe SRF, ki se uporabljajo ali ignorirajo. Za pobiranje davka je pristojna družba Serafe.
Dejstvo, da RTVA pooblašča Serafe tudi za odstranitev pravnih predlogov, je nedopustna novost.
Včasih je veljalo, da je moral domnevni upnik po vložitvi pravnega predloga
vložiti zahtevo za začetek sodnega postopka pri sodniku.
Od slednjega je prejel lastnoročno podpisano sodbo o odobritvi ali zavrnitvi zahtevanega pravnega odpiranja.
Zvezni parlament kot zakonodajalec je od leta 1990 dalje nekaterim upnikom kot
stranki v postopku začel priznavati pravico do umika pravnih predlogov.
To je očitno protiustaven pristop.
Ustrezna pristojnost ni bila podeljena le družbi Serafe v zakonu RTVA, temveč tudi zdravstvenim zavarovalnicam
v zveznem zakonu o zdravstvenem zavarovanju (KVG).
Protiustavno imenovanje stranke v postopku za sodnika za začetek sodnega postopka v obeh navedenih
zakonih ni v skladu z načeli pravne države in ga je po mojem mnenju treba aktivno preprečiti.
Zato sem skupaj s svojim cenjenim stranko Rolandom Juferjem poslal vlogo
Zveznemu uradu za komunikacije in jo objavil na svojem kanalu Telegram.
V tej vlogi sem ugovarjal, da ni nobenega podpisa.
Menim, da je pomembno, da ob prejemu nadlegovalnega pisma
skrbno preverite, ali ima pravno veljaven podpis.
V nasprotnem primeru gre za nezavezujoče povabilo k prostovoljnemu
sodelovanju v sistemu, ki je bil razkrit kot skorumpiran.
Poleg tega sta še vedno v obravnavi dve kazenski ovadbi proti sedanjim zveznim svetnikom.
Najbolj znan je Pascal Najadi.
Minister za zdravje Berset je v oddaji SRF Arena izjavil, da je v nasprotju s svojo boljšo presojo:
Na dokumentih potrdil, ki jih hranijo mobilni telefoni, lahko predlagatelj dokaže, da je bila injekcija prejeta,
in s tem njeno učinkovitost, zlasti v zvezi s prenosom domnevnih virusov.
Dejstva v zadevi so za gospoda Berseta že v fazi obtožbe tako neugodna, da
imam največje težave pri poudarjanju domneve nedolžnosti, ki še vedno velja zanj.
Ti kazenski postopki so bili ustavljeni.
Manj znana je kazenska ovadba Alberta Knobla zoper zveznega svetnika Ignazia Cassisa zaradi zlorabe položaja.
V drugi oddaji Arena je izjavil, da je FOPH smrtne žrtve prometnih
nesreč s pozitivnim testom PCR štel kot smrtne žrtve korone;
To je potrebno za standardizacijo mednarodne metode štetja.
Vendar je to popoln nesmisel in bi ga bilo treba preganjati kot zlorabo položaja.
Tudi v tem postopku prihaja do resnih zamud pri sojenju.
10. možnosti ukrepanja in strpnosti Ljubezen
Prijatelji, v tem času smo ubrali vse pravne in
politične poti, na katere smo lahko pomislili in ki smo jih prepoznali kot izvedljive.
Glede na prejšnje izkušnje je vprašljivo, ali
bodo ti koraki privedli do želenega rezultata.
Seznanjeni smo z rezultati parlamentarnih volitev 22. oktobra 2023. Za naše gibanje so prav tako trezne, kot sem napovedoval.
Rad bi videl Ursa Hansa kot novega poslanca v Zürichu in Josefa Enderja v Schwyzu.
Za dosego naših ciljev pa ne potrebujemo le zamenjave
celotnega parlamentarnega osebja, temveč
tudi osebja v sodstvu in Josefa Enderja.
Za dosego naših ciljev pa ne potrebujemo le zamenjave celotnega parlamentarnega osebja, temveč tudi osebja
v sodstvu in v medijih, ki jih financira država. Še naprej vrtamo po tej debeli deski.
Vendar je postopek dolgotrajen in zapleten, zato so med njegovim trajanjem potrebne
dodatne možnosti za ukrepanje in strpnost.
Za to sta potrebna osebna odgovornost in državljanski pogum.
Prosim vas, da ne razmišljate o kratkoročnih sankcijskih tveganjih, temveč o dolgoročnih koristih
za prihodnje generacije.
Pozivam vas, da združite moči in ustvarite zglede za boljše
življenje, za povezanost in pomoč bližnjemu.
V zadnjih treh letih in pol so se misijonarski poskusi izkazali za neučinkovite.
Zunanji ljudje morajo videti, da smo skupaj bolj srečni in se zabavamo.
Ponujamo vzajemno pomoč v zameno za nasprotno pomoč.
In se umaknite iz propadlega fiat denarnega sistema, kjer koli je to mogoče.
Izobraževanje naših otrok vzamemo v svoje roke, stran od genderizma in zgodovinskega ponarejanja.
Želimo mlade,
ki razmišljajo samostojno in kritično.
Želimo mirno reševanje sporov brez sodnikov, ki bi jih vsilil sistem;
Vse, kar je potrebno za razumno mediacijo, je, da se slišita obe strani in da nekdo predlaga rešitev, ki je sprejemljiva za obe strani.
Da, zdaj morda vidite, da smo odvetniki naredili veliko,
vendar se tudi počasi približujemo koncu svojih moči.
Še vedno obstaja upanje, da bomo presenečeni, če se bo uradni zid molka spremenil.
Vendar moramo upoštevati vse.
Če se navežem na svoje predhodnike, ki so bili tukaj za govorniškim pultom, bi rad povedal z lastnimi besedami: potem smo vrnjeni nazaj na nas same, na vsakega posameznika.
Nato moramo prevzeti odgovornost zase.
Če se takšni nemogoči predpisi ponovno pojavijo, jih preprosto ne bomo več upoštevali. Za to je treba biti nekoliko pripravljen tvegati.
Potrebna je pripravljenost, da sprejmemo
kratkoročne slabosti, vendar določimo obetavno smer za prihodnje generacije.
Da, in tokrat vam želim Božjo pomoč, ki jo je priklical Ivo Sasek. Zahvaljujemo se vam.
Najlepša hvala. Najlepša hvala, Heinz Raschein.
Mislim, da je najpomembnejša stvar, ki bi se jo lahko naučili zdaj, in to je ponovno pravni strokovnjak, dokazno gradivo.
To je bila švicarska zakonodaja, da. Smo v pravnem stečaju.
Mislim, da je rešitev zdaj na koncu
- to je morda najbolj ključna stvar, preprosto moramo to razumeti -, če se kot ljudje ne
naučimo reči ne, potem je z nami konec, z nami bodo naredili, kar bodo hoteli.
Lahko bi temu rekli tudi državljanska nepokorščina. Mislim, da je za to potreben velik pogum - da tak človek spregovori!
To je glavni razlog, zakaj veliko ljudi ne stoji tukaj.
Ne želijo biti odgovorni za noben priljubljen "ne". Nato hitro pomislite, kako bi se vse skupaj lahko končalo.
Rad bi se vam še enkrat zahvalil za vaš pogum, da ste se postavili zase in
povedali, kar moramo slišati. To moramo razumeti. Najlepša hvala.