През август 2023 г. парламентът на провинция Северен Рейн-Вестфалия реши да отмени
минималното разстояние между вятърните турбини и жилищните
райони.
Тази мярка има за цел да стимулира развитието на зелената енергия.
Въпреки това жителите, живеещи в близост до вятърни турбини, от години съобщават за оплаквания като безсъние,
сърдечни проблеми, тревожност и депресия.
Срещу операторите на централите дори са заведени съдебни дела.
Дълго време както индустрията за вятърна енергия, така и германските власти бяха на мнение,
че инфразвукът от вятърните турбини е безвреден.
Още през 2014 г. обаче австралийският инженер и учен по акустика Стивън Купър доказва
рисковете за здравето, свързани с вятърните
турбини, като излага участниците в тестовете на инфразвук, генериран от вятърните турбини.
Оплаквания като безсъние, усещане за натиск в главата, ушите или гърдите, шум в ушите и сърцебиене
се появяват едновременно с включването на вятърните турбини.
Метеорологът д-р Ева Ванка също доказва в свое проучване от 2005 г., че инфразвукът
води до увеличаване на тежката депресия и дори до самоубийство.
На примера на 1,8 милиона участници в тестовете в Мюнхен и околностите му тя показва,
че инфразвукът води до трикратно увеличение на спасителните мисии, предизвикани
от тежка депресия, опити за самоубийство
и самоубийства.
Въпреки че съществуват допълнителни проучвания и учените настояват за по-подробни изследвания на рисковете за
здравето, свързани с вятърните турбини, всички резултати се пренебрегват, а минималните разстояния
до жилищните райони дори се отменят, както е в случая с NRW.
Ситуацията е стигнала дотам, че се отказва финансиране на кандидатури за научни изследвания по тази
тема.
Не е изненадващо, че държавите, които са сред най-големите оператори на вятърни паркове в света,
не проявяват особена амбиция да изследват свързаните с тях рискове за здравето.
До 2019 г. Китай е представил едно проучване, а Германия - две, въпреки че има
третия най-голям капацитет за производство на вятърна енергия в света.
Проф.
д-р
Отмар Еденхофер, главен икономист в Потсдамския институт за изследване на въздействието на климата, заяви
в интервю за Neue Zürcher Zeitung: "Чрез политиката в областта
на климата ние де факто преразпределяме световното богатство.
Но ако се вгледате във фактите, не става ли дума за нещо повече от чиста алчност?
Устремът, с който се прокарва политиката за климата, много напомня на ерата на коронавирусите.
Това е така, защото изследванията на т.нар. зелена енергия също не са достатъчно задълбочени, а важни факти
липсват или дори се пренебрегват.
Въпреки това се предписват съмнителни мерки и всичко това без оглед на хората и околната
среда.
Очевидно е, че в политиката за климата се прилага и програма, която не е свързана единствено с икономически интереси, още по-малко с благосъстоянието на хората в центъра.