2023 augusztusában Észak-Rajna-Vesztfália tartományi parlamentje úgy döntött, hogy eltörli
a szélerőművek és a lakóterületek közötti minimális távolságot.
Az intézkedés célja, hogy előmozdítsa a zöldenergia elterjedését.
A szélturbinák közelében élő lakosok azonban évek óta olyan panaszokról számolnak be, mint az álmatlanság,
szívproblémák, szorongás és depresszió.
Az üzemek üzemeltetői ellen még pereket is indítottak.
Sokáig mind a szélenergia-ipar, mind a német hatóságok úgy vélték, hogy a szélturbinák
által kibocsátott infrahang ártalmatlan.
Steven Cooper ausztrál akusztikai mérnök és tudós azonban már 2014-ben bebizonyította
a szélturbinák egészségügyi kockázatait,
amikor tesztalanyokat tett ki a szélturbina által generált infrahangnak.
Az olyan panaszok, mint az álmatlanság, a fejben, fülben vagy mellkasban érzett nyomás, fülzúgás
és szívdobogás a szélturbinák bekapcsolásával egy időben jelentek meg.
Dr. Eva Wanka meteorológus 2005-ös tanulmányában azt is bebizonyította, hogy az infrahang
a súlyos depresszió, sőt az öngyilkosság növekedéséhez vezet.
Münchenben és környékén 1,8 millió vizsgálati alany példáján kimutatta, hogy az infrahang
háromszorosára növelte a súlyos depresszió, az öngyilkossági kísérletek és az öngyilkossági
kísérletek által kiváltott mentőakciók
számát.
Bár további tanulmányok léteznek, és a tudósok sürgetik a szélturbinák egészségügyi kockázatainak részletesebb vizsgálatát,
az összes eredményt figyelmen kívül hagyják, és - ahogyan ez most is történik NRW-ben - még a lakóövezetektől
való minimális távolságokat is eltörlik.
A helyzet odáig fajult, hogy a témával kapcsolatos kutatási pályázatok finanszírozását elutasítják.
Nem meglepő, hogy azok az országok, amelyek a világ legnagyobb szélerőműpark-üzemeltetői közé
tartoznak, kevés ambíciót mutatnak a kapcsolódó egészségügyi kockázatok kutatására.
2019-ig Kína egyetlen tanulmányt, Németország pedig kettőt készített, annak ellenére,
hogy a világon a harmadik legnagyobb szélenergia-termelő kapacitással rendelkezik.
Prof.
Dr.
Ottmar Edenhofer, a Potsdami Éghajlati Hatáskutató Intézet vezető közgazdásza a Neue Zürcher Zeitungnak
adott interjújában elmondta: "Az éghajlat-politikával
de facto újraosztjuk a világ vagyonát.
De ha megnézzük a tényeket, nem sokkal többről van szó, mint puszta kapzsiságról?
Az a vehemencia, amellyel az éghajlat-politikát előremozdítják, nagyon emlékeztet a koronavírus korszakára.
Ez azért van, mert az úgynevezett zöld energiával kapcsolatos kutatások is kevéssé ismertek, és fontos tények hiányoznak, vagy
akár figyelmen kívül is hagyják azokat.
Ennek ellenére kétes intézkedéseket írnak elő, és mindezt az emberekre és a környezetre való tekintet nélkül.
Nyilvánvaló, hogy az éghajlat-politikában is olyan menetrendet hajtanak végre, amely nem kizárólag a gazdasági érdekekről szól, nemhogy az emberek jólétét helyezné a középpontba.