I augusti 2023 beslutade delstatsparlamentet i Nordrhein-Westfalen att avskaffa
minimiavståndet mellan vindkraftverk och bostadsområden.
Denna åtgärd är avsedd att driva på utbyggnaden av grön energi.
Boende i närheten av vindkraftverk har dock i åratal rapporterat om besvär som sömnlöshet,
hjärtproblem, ångest och depression.
Stämningar har till och med lämnats in mot operatörerna av anläggningarna.
Under lång tid ansåg både vindkraftsindustrin och de tyska myndigheterna att
infraljudet från vindkraftverk var ofarligt.
Men redan 2014 bevisade den australiensiske akustikingenjören och forskaren
Steven Cooper hälsoriskerna med vindkraftverk
genom att utsätta försökspersoner för vindkraftverksgenererat infraljud.
Klagomål som sömnlöshet, tryckkänsla i huvudet, örat eller bröstet, tinnitus och hjärtklappning
uppträdde samtidigt som vindkraftverken kopplades på.
Meteorologen Dr Eva Wanka visade också i sin studie från 2005 att infraljud leder till
en ökning av allvarliga depressioner och till och med självmord.
Med hjälp av 1,8 miljoner testpersoner i München med omnejd visade hon att
infraljud ledde till en trefaldig ökning av räddningsinsatser som utlöstes
av svår depression, självmordsförsök
och självmord.
Trots att det finns ytterligare studier och forskare kräver mer detaljerad forskning om hälsoriskerna
med vindkraftverk, ignoreras alla resultat och - som nu är fallet i NRW - upphävs till
och med minimiavstånden från bostadsområden.
Situationen har gått så långt att finansiering av forskningsansökningar om detta ämne avslås.
Det är inte förvånande att länder som hör till de största vindkraftsoperatörerna i världen visar
liten ambition när det gäller att undersöka de hälsorisker som är förknippade med dem.
År 2019 hade Kina bidragit med en enda studie och Tyskland med två, trots att landet
har den tredje högsta produktionskapaciteten för vindkraft i världen.
Ottmar
Edenhofer,
chefsekonom vid Potsdam Institute for Climate Impact Research, sade i en intervju med Neue
Zürcher Zeitung: "Vi omfördelar de facto
världens rikedomar genom klimatpolitiken.
Men om man tittar på fakta, handlar det inte om mycket mer än ren girighet?
Den häftighet med vilken klimatpolitiken drivs framåt påminner mycket om coronavirusets era.
Detta beror på att forskningen om så kallad grön energi också är tunn och att viktiga fakta saknas
eller till och med ignoreras.
Ändå föreskrivs tvivelaktiga åtgärder och allt detta utan hänsyn till människor och miljö.
Uppenbarligen genomförs också en agenda inom klimatpolitiken som inte uteslutande handlar om ekonomiska intressen, än mindre med människors välbefinnande i centrum.