Zame je pomemben samo en stavek, ki je na začetku.
Želim, da ta stavek ponavljate vsem ljudem, ki še vedno dvomijo.
Država ne sme ubijati nedolžnih ljudi.
Večina ljudi meni, da takšen stavek velja le za primere vojne
ali vojne, vendar to ne drži.
Ta stavek velja tudi takrat, ko država prisili ljudi, da v svoje telo vnesejo snov,
za katero celo uradni inštituti, kot sta Inštitut Paula Ehrlicha in Inštitut
Roberta Kocha, trdijo, da ima lahko usodne stranske učinke.
Država ne sme ubijati ljudi, nedolžnih ljudi.
To je naše sporočilo, ki ga moramo razširiti.
Najlepša hvala.
Danes, v nedeljo, 10. decembra 2023, na 75. dan človekovih pravic, se v Karlsruheju
odvija zgodovinski dogodek brez primere in zelo poseben.
Med velikimi demonstracijami s shodi in procesijo je zvezno državno tožilstvo v Karlsruheju
vložilo 599 kazenskih ovadb.
To je usmerjeno proti odgovornim, ki so se zavzemali za zakonsko uvedbo obveznega cepljenja
v zdravstvenih poklicih in za pripadnike nemških oboroženih sil.
Priznavanje škode in smrti zaradi cepiva je namreč
kršitev Splošne deklaracije o človekovih pravicah
in 7. člena Mednarodnega kazenskega zakonika.
Po mnenju organizatorja ne bo sprave, dokler bodo storilci nezakonitih ukrepov proti koronavirusu ostali nekaznovani.
Za zborovanja so bili napovedani visoki in kompetentni govorniki,
ki bodo poudarili obseg zločinov in nujnost ukrepanja.
Tobias Pörsel - nemški odvetnik
Kot odvetnik bi rad rekel: "Spoštovani državni tožilec, to je dovolj vsaj za začetni sum.
Ob tej priložnosti bi se rad zahvalil tudi zdravnikom, ki so takrat
in zdaj imeli pogum povedati, da je gospod Lauterbach lagal.
In gospod Lauterbach ni le lagal, ampak je zavestno lagal.
Bili so in so neželeni učinki.
Poškodbe zaradi cepiva
obstajajo in tega nihče ne bo mogel resno zanikati.
Tisti, ki to počnejo, pa se želijo izogniti odgovornosti.
In v delujoči pravni državi bi bilo treba to dejansko preiskati in ukrepati.
Tu je nekdo, ki ga verjetno skoraj nihče ne pozna in ki se
včasih zadržuje na avtobusih.
Kdorkoli je to indeksiral, naj se predstavi, saj je včasih nekoliko sramežljiv.
Prosim Ralfa Ludwiga, da se mi za trenutek pridruži.
Da, pozdravljeni.
Hvala vsem, ki ste tukaj in podpirate ta namen.
Spomladi leta 2021 sem v Stuttgartu dejal, da bomo vzpostavili ta center, da
bomo delali na njem in da se ne bomo ustavili, dokler odgovorni za ukrepe v zvezi
s koronavirusom ne bodo odgovarjali.
Danes bomo začeli s kazenskimi obtožbami.
Danes imamo na odru veliko odličnih kolegov, veliko pravnikov, ki že vrsto let zastopajo vaše
interese, ki že vrsto let potujejo od sodišča do sodišča in si prizadevajo, da bi do neke
mere rešili in zagotovili pravno državo.
Rad bi se zahvalil kolegom, ki so danes tukaj na odru.
Mnogi med njimi stojijo pred odrom in so opravili neverjetno delo.
Imamo torej veliko odličnih ljudi
in vedno menim, da je v državi, kjer se veliko število pravnikov postavi pokonci
in pove, da to, kar se dogaja tukaj, ni v redu, lahko nekaj narobe.
Sam bi se danes rad nekoliko zadržal, saj menim, da bi morali biti
danes v ospredju kolegi, ki se že leta borijo za vaše in naše
pravice, ne le v Nemčiji, temveč tudi v Avstriji in Švici.
Zame je pomemben samo en stavek, ki je na začetku.
Želim, da ta stavek ponavljate vsem ljudem, ki še vedno dvomijo.
Država ne sme ubijati nedolžnih ljudi.
Večina ljudi meni, da takšen stavek velja le za primere vojne ali vojne, vendar
to ne drži.
Ta stavek velja tudi takrat, ko država prisili ljudi, da v svoje telo vnesejo snov,
za katero celo uradni inštituti, kot sta Inštitut Paula Ehrlicha in Inštitut
Roberta Kocha, trdijo, da ima lahko usodne stranske učinke.
Država ne sme ubijati ljudi, nedolžnih ljudi.
To je naše sporočilo, ki ga moramo razširiti.
Najlepša hvala.
Krize nismo imeli zaradi koronavirusa, ampak je bila kriza posledica ukrepov proti koronavirusu.
Resnične krize ni sprožil virus, temveč politika.
To je bil čas pravnega izrednega stanja, čeprav temeljni zakon ne pozna izrednega
stanja zaradi naravnih nesreč ali epidemij.
Medtem ko sta se zakonodajna in izvršilna veja oblasti prehiteli v pretiranih posegih v temeljne
pravice, sodišča skoraj vedno niso opravljala svoje funkcije varuhov svobode in temeljnih pravic.
Sodstvo je tako prej ali slej nekritično odobrilo skoraj vse zakonske zahteve, čeprav v
Nemčiji sploh ni bilo presežne umrljivosti.
Vsaj do začetka kampanje cepljenja s
cepivom, ki ni bilo cepivo, temveč eksperimentalna genska terapija.
Moj najljubši stavek s tokratnega plenarnega zasedanja nemškega Bundestaga je,
da sprehajalci branijo pravno državo in da je njihova kriminalizacija napačna.
Od marca 2020 je vse, kar je bilo prej značilno za demokratično ustavno državo in stanje
medicinske znanosti, razveljavljeno.
Vsak, ki je temu nasprotoval, je bil obrekovan, žaljen in preganjan.
Zdravniki so izgubili licenco za opravljanje zdravniškega poklica, bili so odpuščeni z
univerze, disciplinski organi zdravniških združenj pa so jih v dogovoru z vlado
in kupljenimi mediji samovoljno preganjali, da bi jih dokončno utišali.
Kdor se ni strinjal s pripovedjo in korakal v skladu z glavnim tokom, je bil v najboljšem
primeru outsider, nazadnje izključen iz javnega življenja, ogrožen v
svojem obstoju in obrekovan.
Nastala je ogromna škoda.
Vse dogodke in krivice je treba obravnavati, odgovorni pa morajo
odgovarjati in nositi odgovornost.
Kritični sodniki in državni tožilci v Nemčiji so prišli do bistva zadeve.
Državna odredba o cepljenju Covid-19 je namerno ubijanje.
To ni združljivo s temeljnimi pravicami
in svoboščinami iz naše ustave ter pravico narodov do samoodločbe.
WHO, ki je ni demokratično izvolil noben državljan na svetu,
da bi svojemu generalnemu direktorju
in s tem samooklicanim arogantnim elitam, ki stojijo za njim, v primeru morebitnih ali dejanskih
globalnih zdravstvenih izrednih razmer podelila neomejena pooblastila za nadzor,
spremljanje in sankcioniranje brez možnosti revizije, brez odgovornosti
in odgovornosti.
Ta globalistični projekt, ki ga vodijo velika farmacija, korporacije in avtokratske oblastne
elite, je treba zrušiti, da bi zaščitili suverenost držav ter suverenost
in nedotakljivost dostojanstva vsakega posameznega državljana.
Na Trgu človekovih pravic smo se zbrali, ker je Generalna skupščina
ZN pred 75 leti sprejela katalog človekovih pravic.
To bi pravzaprav moral biti razlog za praznovanje,
vendar se moramo žal zavedati, da je 75 let dobra doba za državo, lahko pa bi rekli tudi,
da še ni minilo niti 100 let, pa so te človekove pravice že poteptane.
Na samem začetku tega kataloga Združeni narodi navajajo, da imajo vsi ljudje od rojstva enake
neodtujljive pravice in temeljne svoboščine.
Na kocki so življenje, svoboda
in osebna varnost.
Posamezne vrednote bomo obravnavali pozneje, a bistvo je, da imamo od rojstva enake
neodtujljive pravice in temeljne svoboščine.
In zakaj imamo te neodtujljive pravice in temeljne svoboščine?
Ker smo ljudje.
Ker smo ljudje, imamo človekove pravice.
Nadalje pravi, da so vsi ljudje enaki pred zakonom in so upravičeni do enakega
varstva pred zakonom brez razlikovanja.
Toda ali se spomnite, da je nekdo na televiziji rekel, da če ne sledite,
ste izpadli iz družabnega življenja?
To je nezaslišano.
V družbenem življenju lahko sodelujemo, ker smo ljudje.
Zakaj smemo sodelovati v družbenem življenju?
Točno tako. Določa tudi, da nihče ne sme biti samovoljno aretiran ali pridržan.
Vendar se zavedamo, da je sodstvo postalo politično orožje.
Pomislimo na Michaela Ballwega,
ki je bil devet mesecev v zaporu in na koncu ni dobil niti dovolj za tožbo.
Dragi prijatelji, nepravičnosti zadnjih treh let in pol ne smemo preprosto prekriti
s plaščem molka ali pozabe.
To bi radi, ti pozabljivi Scholzovi politiki, ti suvereni
nezakonite konference predsednikov ministrstev.
Nezakonito, ker ni predvideno v osnovnem zakonu.
Ta val kriminalizacije kritičnih zdravnikov se mora ustaviti.
Zato pozivam k ustavitvi vseh kazenskih in denarnih postopkov, tudi za Nemčijo.
Leta 2020 do 2023 se v Nemčiji
ne smejo nikoli več ponoviti.
Nikoli več se ne bomo upirali začetkom in nadaljevanjem.
Za to se danes zavzemamo v Karlsruheju.
V zadnjih nekaj letih smo se veliko naučili.
Spoznali smo, kaj strah naredi z ljudmi.
Naučili smo se, kako lahko strah ljudi obrne drug proti drugemu
in jih naredi nepremostljive.
Spoznali smo, kako je bila politika strahu usmerjena proti lastnim ljudem.
Spoznali smo, da je strah začaral celo sodstvo.
Žrtve te politike strahu niso bili le tisti, ki so kritizirali vlado, ki jih je ta žalila,
s katerimi je slabo ravnala policija in ki jih je sodstvo kriminaliziralo, ampak predvsem
ljudje, ki so se pred strahom odpovedali svoji volji, da bi
se uveljavili.
Postavili smo se v bran resnici, vendar
ne z našo resnico proti resnici drugih, temveč z vojsko znanstvenikov z vsega sveta proti
peščici strokovnjakov, katerih mnenjem ni bilo mogoče oporekati.
Zbrali smo se v Karlsruheju, v tako imenovani rezidenci prava.
Svojemu govoru sem dal naslov: "Kjer prav postane narobe, odpor postane dolžnost".
Človeško dostojanstvo je nedotakljivo.
To etično in pravno načelo je brezčasno kot temeljno načelo.
Človekovo dostojanstvo je osrednja vrednota nemške ustave in je zaradi klavzule
o večnosti iz člena 79(3) temeljnega zakona za vedno nedotakljivo.
Spoštovanje človekovega
dostojanstva državi prepoveduje, da bi ljudi spremenila v navadne predmete državnega delovanja.
Kdaj pa država obravnava ljudi zgolj kot predmete?
Če mu odreče lastno mišljenje, samoodločeno delovanje in svobodno odločanje.
Če država zlorablja zaupanje svojih državljanov in svoje ukrepe utemeljuje z zavajajočimi
ali celo namerno lažnimi predpostavkami, potem pravo postane nepravičnost.Na
podlagi brezobzirnega zatrjevanja pandemij s strani SZO mednarodno pravo ne postane le mednarodna
nepravičnost, ampak, kar me zelo skrbi, celo mednarodni pandemični teror.
Želimo pojasnila.
Zagotoviti želimo, da krivica iz zadnjih treh let ne bo ostala nepopravljena
in da bodo odgovorni resnično odgovarjali.
Vsem se zahvaljujem, da ste danes tukaj, zdaj
pa bom kliknil na Pošlji sporočilo.
Dragi sodelavci kampanje, dragi prijatelji, čudovito je stati tukaj in vas vse videti.
Vi ste tisti, ki ste pomagali preprečiti to splošno obvezno cepljenje, čeprav takrat
nismo mogli preprečiti obveznega cepljenja v posameznih ustanovah.
Hvala, ker ste bili na poti,
in hvala, ker ste danes spet tukaj.
S temi kazenskimi obtožbami smo zdaj začeli z delom.
Zdaj se vse skupaj obrača.
Od ljudi, ki so to storili, bomo zahtevali odgovornost in
mislim, da je Hubert Aiwanger dejal, da
si vračamo našo demokracijo.
Najlepša hvala, ker ste bili z nami.
Države so dolžne sodelovati, predvsem
pa imamo imuniteto WHO, generalnega sekretarja, ki bo
tako rekoč edini vladar.
Nimamo možnosti nadzora, pravnega pregleda in na koncu tudi
imunitete po kazenskem pravu.
Vse to nas mora zelo skrbeti.
Bomo v stalnem kriznem stanju.
To bo pandemična situacija,
pandemična situacija prihaja iz nemškega Bundestaga, je torej še
mehkejša formulacija za pandemijo kot sama pandemija v MZP ali v Pogodbi,
kjer so uporabljeni le nejasni pravni izrazi.
Tak sistem seveda ni združljiv s človekovimi pravicami,
krši Evropsko konvencijo o človekovih pravicah, Pogodbo ZN, Socialni
pakt ZN, Pogodbo EU, človekove pravice na splošno in predvsem
človekovo dostojanstvo.
Zato tako kot kolegica Beate Bahner menim, da takšen sklop
pravil ne more postati standard, saj spodkopava vsakršno
človeško dostojanstvo.
Tako enostavno je z enim stavkom reči, da je človekovo dostojanstvo nedotakljivo.
Vendar je ta stavek na vrhu temeljnega zakona, na katerega so vsi tako ponosni, ne zaman.
V Nemčiji vedno pravijo, da zapušča tla ustave in tako naprej,
da bi nekoga kaznoval.
Če pa vlada reče: da, zdaj bomo žrtvovali 10, da bi rešili 1000, potem je vlada tista, ki
je izgubila podlago za temeljni zakon.
In to jim moramo tudi zagotoviti.
In ne smemo razlikovati med dragocenim in nevrednim življenjem.
To je lok te kazenske ovadbe.
Tako je dejal moj kolega Claudio Zanetti.
Država ne sme ubijati ljudi.
Brez tehtanja o življenju.
To je rdeča črta.
Država nima pravice odločati o tem, ali obstaja dragoceno ali nedragoceno življenje.
Država ne more reči, da bomo sprejeli 0,02 odstotka.
Tega ne sprejemamo.