Egy nagyon jó nap a Kla.TV-nél a berlini interjústúdiónkból.
Szeretném ma üdvözölni Bernd Udo Hack urat.
Mr. Hack, helló, helló önnek is.
Köszönöm a meghívást.
Örömmel.
Hack úr, ön körülbelül 20 éve nyugdíjas.
Ennek ellenére, az Ön előrehaladott, majdnem 84 éves korában egy olyan szokatlan
és nehéz témával foglalkozott, mint a monetáris rendszer.
Hogyan jött ez létre?
Igen, úgy értem, hogy minden gondolkodó polgár életében egyszer már találkozott a pénz kérdésével.
Azt kérdezed magadtól, hogy ez olyan fontos az életben, az üzleti életben, a pénzügyekben.
És miért tudunk ilyen keveset? Senki sem ismeri magát igazán.
És ez engem...
Ez időről időre elgondolkodtatott.
De a szakirodalomban nem találtam semmi használhatót.
Nagyon fontos gondolatébresztőt kaptam Didi Hallervordentől, vagyis Dieter Hallervordentől, aki egy körülbelül
40 évvel ezelőtti vázlatában egyszer azzal a témával foglalkozott, hogy meg
akarja látogatni a pénzét a bankban.
Aztán odamegy a pulthoz, én pedig idejövök, és meg akarom nézni a pénzemet.
Hol van a pénzem?
És a másik oldalon ülő szkeccspartnere kissé zavarba jön ettől a naiv és ostoba kérdéstől:
Hol van? Ó, a számlán.
Mit csinál a számlán?
Működik.
Ó, ez szép volt.
Hány órát kell dolgoznia naponta?
Így ment ez tovább és tovább. Fájdalmas volt, de vicces is.
De alapvetően az emberek jól érezték magukat.
De alapvetően rájöttem, hogy valami nincs rendben, ez nem lehet.
És akkor ez egy kicsit elgondolkodtatott, és rájöttem, hogy 6000
éve van pénzünk, szörnyű
fejlődésen ment keresztül, de senki sem veszi észre.
Ma a monetáris rendszer hiányosságainak súlyos következményeiről és az ezzel
kapcsolatos három gondolatszilánkról szeretnénk beszélni.
A 2018-as könyvében meglepő
felismerésekre jut, és a gondolkodásban elkövetett hibákról és a valódi dolgozó emberek, köztük a vállalkozók
ellen elkövetett évszázados tömeges csalásról beszél a monetáris rendszerrel kapcsolatban.
Hogyan indokolja ezt?
Olyasmit tettem, amit a szakértők, a közgazdászok, akik ezért felelősek,
évszázadok óta nem tettek: alapkutatást végeztem.
És a természet törvényeit is beépítettem, amit a többiek sem tesznek,
és ez a spiritualitás határára helyez engem.
Mert az alapvető törvények a Teremtőtől származnak.
Ebben nem vett részt semmilyen parlament, Isten adta nekünk.
És ezzel kell beérnünk.
És valóban, az a véleményem, és ezt részletesen meg is indokolom, hogy a
jelenlegi monetáris rendszerünk a kizsákmányolás
törvénytelen rendszere.
És a ténylegesen dolgozó embereket használják ki.
Ide tartoznak a vállalkozók és a szabadúszók is.
Egy vállalkozó valószínűleg többet dolgozik, mint bárki más.
Gondoljon az asztalosmesterre, aki saját vállalkozásba kezd.
Nem fejezi be a munkát este hatkor, de aztán így kezdődik, könyvelés, új megrendelések,
és így tovább, és így tovább.
És ez a csalás a pénzkapitalisták
javára történik.
És azt teszik, amit olyan szépen mondanak, hogy a pénzüket munkára fogják.
De ez csak egy vicc, ez egy szép fülbemászó metafora, egy gondolatszilánk.
Vagy egy szép megfogalmazás.
De a valóságban ez egyáltalán nem működik.
Senki sem látott még pénzt dolgozni.
Még én sem.
Aztán részletesebben átgondoltam a dolgot, és rájöttem, hogy
a szakértőtársaim valójában
figyelmen kívül hagynak egy tényt, amit minden gyerek tud.
Nevezetesen a valódi dolgok korlátozott eltarthatósága.
Minden elromlik.
Az élelmiszerek különösen gyorsan fogynak, ahogyan azt a nyári húsok esetében is láthatjuk,
és ez azt jelenti, hogy a pénz is szenved, szenvednie kell.
Végül is a pénz önmagában is egy utalvány, amiért cserébe kiemelkedő szolgáltatást kapunk.
És az ellenszolgáltatás elérhető a piacon.
Önellátó vagy, egy együtt dolgozó csoportban tudod magad ellátni.
De olyan nehéz cserepartnert találni.
És ez azt jelenti, hogy az idő telik, és a megfontolás nem azonnal kerül terítékre.
Még csak nem is találom a megfelelő férfit, aki azt
kínálja, amire szükségem van, és aki azt akarja, amit én tudok nyújtani.
Ez egy kétirányú utca. És az egyidejűségről is.
Tehát, röviden, a pénz nem
lehet értékálló, ahogyan azt az uralkodó vélemény követeli.
A stabil érték az értéktároló, mondják.
És akkor persze különösen értékes, mert akkor szinte olyan, mint az arany.
Az arany azon kevés anyagok egyike, amely nem rozsdásodik
vagy romlik.
Ezért olyan népszerű.
Ezután következik az uralkodó vélemény második pontja.
A pénz működhet már mondtuk; nem működik.
És ki bocsátja ki a pénzt,
általában a központi bank.
Egyesek ezt egy magánbankból szeretnék kibocsátani,
ami teljesen helytelen,
mert a pénz közjó.
Ennek az egész csoportot kellene szolgálnia, nem pedig néhány bankárt vagy gazdag
embert, hogy maximalizálják a nyereségüket.
Ez teljesen helytelen,
ez a gazdasági rendünk része, és nem a spekuláció tárgya, ahogyan most kezelik.
A világ legnagyobb és legerősebb bankja a FED, a Federal Reserve az USA-ban,
és ez egy magánbank.
Nagyon, nagyon rossz.
És van még egy trükk,
ami
ezeknek a kapitalistáknak a kezében van.
Ha a pénzt felszabadítják, akkor kamatot kell fizetnie. Ennek oka, hogy a központi bank az úgynevezett diszkontrátát követeli.
A központi bank pedig csak a kereskedelmi bankoknak adja a pénzt, magánszemélyeknek
nem. Még a kormánynak sem.
Ha ezt akarják, akkor kedvezményt kell fizetniük.
Jelenleg ez más okok miatt nulla.
De a katasztrófa miatt, ami az utunkba kerül, egyáltalán nem kell itt lennünk a csereügylet miatt.
Ennek oka, hogy sem az eladó, sem a vevő nincs olyan pénzügyi nehézségekkel
küzdő helyzetben, hogy hitelre lenne szüksége.
Szüksége van a megfelelő cserepartner megtalálására.
Erről szól a pénz.
Ez egy csereeszköz, egy csereeszköz.
Mi itt forgalmazunk, nem pedig termelünk vagy akár használunk.
Ennyit erről a kérdésről.
Igen, ezt nagyon, nagyon jól elmagyarázta a könyvében,
és a Kla.TV csapata egy rövid filmben foglalta össze és illusztrálta gondolatait,
amelyet most megnézhetünk.
A pénzről való gondolkodás jelenlegi hibája
A pénz vitathatatlanul egy olyan csereeszköz, amelynek célja, hogy megkönnyítse és felgyorsítsa
a polgárok közötti árucserét a munkamegosztáson alapuló gazdaságban.
Az áruk és szolgáltatások már elérhetők a piacon, vagy lehívhatók.
Csak arra várnak, hogy megtalálják a megfelelő vevőt.
Minél nagyobb volt az együtt dolgozó csoport létszáma,
annál nehezebb volt megfelelő cserepartnert találni.
Ennek oka, hogy az eladónak olyan árut kell kínálnia, amelyre az eladónak szüksége van, és fordítva.
Ez a kétirányú kapcsolat kölcsönösséget követelt meg az eladó és a vevő között,
ami nyilvánvalóan nehézzé vált a csere-
vagy természetbeni gazdaságban;
és az egyidejűség.
A pénz közbeiktatásával a kétirányú kapcsolatból háromirányúvá vált, így a kölcsönösség
követelménye megszűnt, és a cserefolyamat jelentősen leegyszerűsödött
és felgyorsult.
A kívánt valós ellenérték helyett az eladó egy utalványt kapott, amelyet néhány nappal később
arra használt fel, hogy kifizesse az ellenértéket, amelyet egy
harmadik féltől tudott megszerezni.
Ezzel az egyidejűség követelménye is enyhült, és e tekintetben
rugalmasabbá vált.
De van még más is:
A pénz közbeiktatása nem növeli a piacon elérhető áruk mennyiségét.
A pénz önmagában is zseniális találmány, mert egyszerű.
De jelenlegi formájában van egy nagy hibája:
A monetáris stabilitást hirdeti és arra törekszik,
azaz a pénzt értékmegőrzőként kezeli.
Ez szükségszerűen kizárt.
Ennek oka, hogy a pénz értéke a vásárlóerejében
rejlik, amely az adott gazdaság piacán elérhető áruk mennyiségétől
és minőségétől függ.
Az áruk és a pénz mennyiségét az egyes ciklusokban a lehető legkiegyensúlyozottabban kell tartani, hogy az árak többé-kevésbé
azonosak maradjanak, és megkönnyítsék a polgárok számára a tervezést és az üzleti tevékenységet.
Mivel azonban a reáljavak - az arany kivételével
- az idő múlásával a természetes bomlás révén fokozatosan
veszítenek anyagi és használati értékükből - egyesek
gyorsabban, mások lassabban -, a forgalomban
lévő pénz mennyiségét is ugyanilyen mértékben kell csökkenteni a - mozgó -
egyensúly fenntartása érdekében.
Minden gyermek tudja például, hogy az élelmiszerek szavatossági ideje korlátozott.
- A pénznek tehát nem lehet stabil értéke.
Az ellenkező feltevés az alkimisták ősi álmához
hasonlít, hogy ólomból vagy más fémből mesterségesen aranyat állítsanak elő.
Nagyon szép vizualizáció.
Ez a jelenség is a most tapasztalható kúszó inflációt eredményezi?
Igen, feltétlenül!
Nagyon egyszerű elmagyarázni:
A monetáris rendszer egyensúlyt
próbál fenntartani egyrészt az áruk mennyisége, másrészt
a pénzmennyiség között.
Ha pedig a romlás, a folyamatos romlás következtében csökken az áruk
mennyisége - azaz csökken a pénz mennyisége
-, de a pénz mennyisége ugyanaz marad, akkor túl sok
pénzem van, és túl kevés áru van a piacon.
És ezt hívják inflációnak.
Egyértelműen ez
az oka.
Vannak más okok is.
Ezek akkor következnek be, amikor a kormány vagy bárki más, sőt újabban még a magánbankok
is őrülten növelik a pénzkínálatot.
Ezt teszik most minden hónapban, néhány milliót forgalomba hoznak.
Akkor ez szintén a végtelenségig növelné az inflációt.
Jelenleg azonban ebből semmit sem veszünk észre, mert
ezek a pénzösszegek, korábban Draghi, most pedig
Christine Lagarde asszony részéről
- mind a bankszektorból, mind pedig a politikából - szintén
bűncselekményeket követtek el, amint azt Ernst Wolf bebizonyította.
Ma már természetesen becsületes emberek.
A pénz, amit ebbe pumpálnak, egyáltalán nincs hatással a mi
piacunkra, ahol az élelmiszert vásároljuk, azaz a fogyasztási cikkek piacára.
Ez csak a játékukhoz, a spekulációhoz és a milliók, milliárdok,
sőt néha még több is kell nekik.
És a kamatlábaknak nincs olyan hatása, mint amit én leírtam ezzel a rontó hatással.
Nem volt-e valójában úgy, hogy Luther elég drákói büntetéseket követelt
az itteni érdekérvényesítésért, például kerekeket
vagy valami ilyesmit, úgy hallottam?
Igen, így van.
Ezt Bernd Senf professzortól hallottam, aki
hasonlóan dolgozik, mint én, az első
neves közgazdászprofesszor, aki a monetáris
reform irányába dolgozik.
Nos, a kamatot akkoriban általában tiltották, Mózes óta,
és még a pápa is - mindannyian a kamat betiltása mellett voltak.
Ezt csak az egyház, a pápa törölte el 1908 elején vagy mikor.
Ezt csak a hitprogramja részeként hirdette.
Észrevettem, hogy négy évvel ezelőtt,
amikor a tézisek kihirdetésének 500. évfordulóját
ünnepelték egy wittenbergi templomban - ismerik Wittenberget,
a világhírű várost -, sokat írtak
és beszéltek Lutherről, könyvekben és talk show-kban.
Megnéztem, követtem néhányat.
Senki sem említette, hogy Luther a kamat ellen volt.
Kamatfizetési tilalom!
Ez persze
egyáltalán nem tetszik a bankároknak - a mi bankárainknak,
ahogy mondani szokás -, a nagypénzügyeknek
pedig még kevésbé.
Teljesen elhallgatták.
De szerettem volna valami általánosabbat mondani
a pénzhitelről.
A készpénzhitel azt feltételezi, hogy többletem van.
Kell valami, amire nekem magamnak nincs szükségem.
Igen.
Ha reálértéken nézem, akkor ezek valódi javak.
A szarvasmarhatartónak 100 kiló marhahús marad.
Akkor nem mondhatja, hogy most már van egy kis többletem, milyen jó.
Inkább problémája van.
Végül is, most már neki kell foglalkoznia a korrupcióval.
Kezd rohadni.
Ahogy mondtam, és ez veszteséget okoz neki.
Ugyanez vonatkozik a készpénzhitelre is,
ezért a kedvezmény.
Nem azzal, amit korábban mutattam, ha
az egyik oldalon elveszítem az árut, és túl sok
pénzem van, akkor le kell vennem.
Hogy ez ismét rugalmas egyensúlyba kerüljön.
Ez az egyensúly nem egy rögzített állapot,
semmi sem stabil, hanem instabil, hasonlóan
a cirkuszi artistához a kötélen - neki is folyamatosan
dolgoznia kell az egyensúlyozó rúdján, hogy ne essen le.
Ez mind a része.
és a korrupciót az uralkodó közvélemény teljesen
figyelmen kívül hagyja, holott
az olyan nyilvánvaló, mint bármi más.
Vannak más kamatelőnyök is:
Ha eltörlik a kamatkövetelményt,
akkor a gazdagok túlzott pénzbeáramlása is csökkenni fog.
És azt kell mondanom, hogy ha betiltják a kamatot,
akkor az osztalékot is be kell tiltani,
mert ez alapvetően ugyanaz.
Ez egy formai jogi különbség, de
elvileg mindig azt jelenti:
Hagyod, hogy a többiek dolgozzanak neked
És teljesítmény nélkül gyűjt.
Ez nem lehetséges.
Interjúztató: Nos, a kamatlábakkal valójában rosszul csinálja.
Ahelyett, hogy a pénz értéke csökkenne,
a kamatok miatt többet ér.
Ez szerintem tönkreteszi az egészet.
Elmagyarázná részletesebben a kamatlábat?
Mindig azt mondják,
hogy a kamatot a meglévő pénzből kell kivonni.
Véleményem szerint ez sem teljesen helyes.
Mert ha kamat nélkül veszek fel hitelt, akkor
azt vissza kell fizetnem.
Ha kamatra dolgozom, akkor azt is vissza kell fizetnem, tehát
többet kell keresnem.
És ha többet termelek, akkor
új pénzt kell visszatennem a körforgásba.
Végül is nem akarjuk, hogy defláció legyen,
hogy túl kevés pénz legyen.
Fel kell töltenünk a pénzt, amit az
uralkodó az állami kiadásokon keresztül tesz meg
- mi azt mondanánk, hogy a kormány teszi ezt,
a pénzt a központi banktól kapja.
De kamat nélkül
Ezeknek az átkozott kamatlábaknak egyáltalán nincs létjogosultságuk.
Éppen ellenkezőleg, ezek csak a bankoknak kedveznek.
és ezzel elhallgattatnak minket, a többi polgárt.
A kamatlábak ismét minden tekintetben elmaradnak.
Nagyon, nagyon káros.
Hasonlóképpen az osztalékok, ami majdnem ugyanaz a dolog.
Ez azt jelenti, hogy a vállalatok is tiltottak.
Ezt be kellene tiltani.
Régebben még csak nem is engedélyezték őket.
Voltak idők, amikor sokan kételkedtek - még az Egyesült
Államokban is. Néhányan közülük idealisták voltak.
De a pénzeszsákok, különösen London befolyása alatt, és
Nathan Rothschild volt ott az egyik vezető személyiség,
nagy befolyással bírtak.
Mindig kenőpénzzel és egyéb dolgokkal.
Nagyon rövid szavak erről.
Ha nincs érdeklődés, akkor mindannyiunknak több ideje van.
Akkor az idő már nem pénz.
De a sietség teszi a dolgokat tökéletessé.
Nagyon szép, köszönöm.
Köszönöm, ez természetesen nagyon értékes és informatív.
Most, hogy
három gondolatszilánkot is hozzátettél a hozzászólásaidhoz,
meg tudnád nekünk magyarázni őket?
Igen, örömmel.
A gondolattöredékek a füzet kvintesszenciája.
Ennek az a következménye,
hogy bebizonyosodik, hogy a természet törvényei
szerint egyáltalán nem kellene
léteznie egy olyan pénzrendszernek, amely folyamatos növekedést
és mindenekelőtt nagyon kevesek
jövedelmének folyamatos növekedését okozza.
A társadalmi károk és a kimondhatatlan nyomorúság következményeivel.
Ez nem lenne lehetséges egy természetes pénzrendszerrel.
A második szeletben csak azt magyarázom, hogy
az a pénz, ami az egyik oldalon túl sok, a másik
oldalon hiányzik: tehát amikor
az átlagpolgár vagy az emberek többsége azt mondja: jobb utak
kellenek, vagy jobb iskolák, óvodák stb. kellenek, akkor az emberek
mindig azt mondják:
nincs pénzünk!
Ez egy gyilkos érv,
és ennyi - vége az eseménynek!
A harmadikban pedig elmondom, hogy
mit csinálnak azok, akik a pénzrendszerből profitálnak,
milyen ostobaságokat művelnek vele, és hogyan terrorizálják
az emberiséget, és hogyan okozzák neki a legnagyobb
nehézségeket, ahogyan azt jelenleg
is látjuk.
Amikor azt mondom, hogy sok pénzről van
szó, csak azt mondom, hogy a befektetési bankárok közül a
legjobban keresők vagy a jövedelemmel rendelkezők számára
évi 3,5 milliárd dollár van benne.
Ez naptári naponként 10 millió dollárt jelent.
Ez elképzelhetetlenül
sok pénz, de megmutatja,
milyen hihetetlen tömegeket
halmoznak fel a másik oldalon.
És ha most a gazdagok is alapokba, befektetési alapokba fektetik a pénzüket,
amelyek közül a legnagyobb jelenleg a Black Rock, akkor nagyon gyorsan dollárbilliók halmozódnak
fel, ami hihetetlen hatalmat ad nekik.
Interjúztató: Igen, és ezt a hatalmat, ez a rossz dolog, arra használják,
hogy háborúkat és hasonlókat fizessenek.
Hack: Igen, természetesen, az összes tőzsdét használhatja.
És ezt neoliberális gazdasági rendnek nevezik,
ami szintén egy szörnyű hazugság.
Mert ezek a bankárok spekulálnak, és ebben mindig nagy szerepet játszik
a hitel, amire nincs szükségünk olyan mértékben, mint
amennyire szükségünk van rá, és ez spekuláció, ami aztán még több pénzt teremt.
Aztán még több pénzt pumpálnak
bele, és ez a növekedés
végtelen, ami egy véges
Földön amúgy is lehetetlen.
Ez azonban ahhoz is vezet, hogy egy bizonyos ponton összeomlanak.
Amikor a hitelbuborékok kipukkadnak, még több pénzre lesz szükségük.
És egy bizonyos ponton ez már nem fog
működni, a buborék kipukkad, és ezzel vége.
Interjúkészítő: És akkor háborúra van szükséged. Hack:
Nos, a háború mindig jó foglalkozásterápia.
Ezt egyébként Charlie Chaplin is megjegyezte 100 évvel ezelőtt:
A kölyök című filmben - némafilm, ez köztudott.
Én még mindig láttam, sokan ismerik is.
Kiküldi a lelencét, a hatéves kisfiút, aki
kövekkel veri be az ablakokat.
Charlie Chaplin pedig öt perccel később érkezik üvegesnek,
hogy megjavítsa és pénzt szedjen.
Tehát összetöröd, hogy megjavíthasd.
Egy megrendezett háború, hogy utána újjáépítsék,
és az ipar és a bankárok mindig pénzt keresnek.
Ők finanszírozzák a háborút is.
Mindig mindkét oldal.
Ez egy elismert módszer.
Innen ered tehát ez a hatalmas nyomorúság,
amit ma a Földön találunk.
És ezért kell minket, hétköznapi embereket
állandó nyomás alatt tartani.
Mindig nyomás, nyomás, nyomás, nyomás, hogy még gondolkodni se tudjunk.
Biztosan nincs időnk mélyebben elgondolkodni.
Nem. A monetáris rendszert meg kell reformálni.
És most egy szó a reformról.
Ez elég egyszerű, ha
úgy tetszik, demokratikus:
Olyan többségre van szükségünk, amely azt mondja, hogy mindezt meg kell változtatnunk.
Interjúkészítő: Eléggé megdöbbentő és jelentős, hogy
nyilvánvalóan nem engedélyezik vagy nem kívánják
a nyílt vitát a monetáris rendszerről.
És ezért olyan, olyan értékes az Ön hozzászólása,
mint egy ellenvélemény.
Reméljük, hogy sokan, sokan meghallgatják és megfogadják
gondolatait, és hogy egy korábban alternatívának
hitt rendszer valóban megkérdőjeleződik.
Köszönöm szépen az interjút.
És köszönöm az elkötelezettségét. Minden jót, és hamarosan találkozunk.
Azt mondom, kérem. Szívesen látjuk.
Igen, köszönöm.