O zi foarte bună la Kla.TV din studioul nostru de interviuri din Berlin.
Aș dori să îi urez bun venit astăzi domnului Bernd Udo Hack.
Domnule Hack, bună ziua, bună ziua.
Vă mulțumesc pentru invitație.
Cu plăcere.
Dle Hack, sunteți pensionar de aproximativ 20 de ani.
Cu toate acestea, la vârsta dumneavoastră înaintată de aproape 84 de ani, ați
abordat un subiect atât de neobișnuit și dificil precum sistemul monetar.
Cum s-a ajuns aici?
Da, vreau să spun că orice cetățean care gândește s-a confruntat la un moment dat în viață cu problema banilor.
Te întrebi, acest lucru este atât de important în viață, în afaceri, în finanțe.
Și de ce știm atât de puțin? Nimeni nu știe cu adevărat cum să se descurce.
Și asta m-a făcut...
Asta m-a făcut să mă gândesc din când în când la asta.
Dar nu am găsit nimic util în literatura de specialitate.
Am primit câteva idei foarte importante de la Didi Hallervorden, sau Dieter Hallervorden,
care, într-o schiță de acum 40 de ani, a abordat odată subiectul
dorinței de a-și vizita banii în bancă.
Apoi se duce la ghișeu, iar eu vin aici și vreau să mă uit la banii mei.
Unde sunt banii mei?
Iar partenerul său de schiță de pe partea cealaltă este un pic confuz de această întrebare naivă și stupidă:
Unde este? Oh, în cont.
Ce caută în cont?
Funcționează.
Oh, a fost drăguț.
Câte ore pe zi trebuie să funcționeze?
Așa că a continuat la nesfârșit. A fost demnă de ocară, a fost hilar.
Dar, în principiu, oamenii s-au simțit bine.
Dar, practic, mi-am dat seama că ceva nu era în regulă, nu se putea.
Și apoi asta m-a făcut să mă gândesc un pic și mi-am dat seama că
avem bani de 6.000 de ani, că
au trecut printr-o evoluție teribilă, dar nimeni nu observă.
Astăzi dorim să vorbim despre consecințele grave ale deficiențelor sistemului monetar
și despre cele trei opinii pe care le aveți în această privință.
În cartea dvs. din 2018, ajungeți
la constatări surprinzătoare și vorbiți despre erori de gândire și despre o fraudă în masă veche de secole împotriva
oamenilor care muncesc cu adevărat, inclusiv a antreprenorilor, în ceea ce privește sistemul monetar.
Cum justificați acest lucru?
Am făcut ceva ce experții, economiștii care sunt responsabili de
acest lucru, nu au făcut de secole: cercetare de bază.
În plus, am inclus și legile naturii, ceea ce nici ceilalți nu fac, ceea ce
mă plasează deja la granița spiritualității.
Pentru că legile de bază vin de la Creator.
Nici un parlament nu a fost implicat în acest lucru, Dumnezeu ni l-a dat.
Și trebuie să ne mulțumim cu asta.
Și, într-adevăr, sunt de părere, și justific acest lucru în detaliu,
că sistemul nostru monetar actual
este un sistem ilegal de exploatare.
Iar cei care muncesc efectiv sunt exploatați.
Acest lucru include și antreprenorii și liber-profesioniștii.
Un antreprenor muncește probabil mai mult decât oricine altcineva.
Gândiți-vă la un maestru tâmplar care își începe propria afacere.
Nu termină munca la ora 18.00, dar apoi începe așa, contabilitate și
comenzi noi și așa mai departe.
Iar această fraudă are loc în avantajul
capitaliștilor bănești.
Și fac ceea ce se numește atât de frumos, își fac banii să funcționeze.
Dar asta e o glumă, e o metaforă simpatică și molipsitoare, o fărâmă de gândire.
Sau o formulă frumoasă.
Dar, în realitate, acest lucru nu funcționează deloc.
Nimeni nu a văzut vreodată banii să funcționeze.
Nici eu încă.
Apoi m-am gândit mai bine și mi-am dat seama că,
de fapt, colegii mei experți
ignoră un fapt pe care orice copil îl știe.
Și anume durata de viață limitată a lucrurilor reale.
Totul se strică.
Mâncarea se consumă deosebit de repede, după cum vedeți, știu, în cazul cărnii în timpul verii,
iar asta înseamnă că și banii au de suferit, trebuie să sufere.
La urma urmei, banii sunt în sine un voucher pentru un serviciu remarcabil în schimb.
Iar considerația este disponibilă pe piață.
Ai autosuficiență, te poți hrăni singur într-un grup care lucrează împreună.
Dar este atât de dificil să găsești un partener de schimb.
Iar asta înseamnă că timpul trece și că această considerație nu este imediat pe masă.
Nici măcar nu pot găsi bărbatul potrivit care
să îmi ofere ceea ce am nevoie și care să vrea ceea ce pot oferi eu.
Este o stradă cu două sensuri. Și, de asemenea, despre simultaneitate.
Deci, pe scurt, banii nu pot
avea o valoare stabilă, așa cum pretinde opinia dominantă.
Valoarea stabilă este un depozit de valoare, spun ei.
Și apoi, desigur, este deosebit de valoroasă, pentru că atunci este aproape ca aurul.
Aurul este unul dintre puținele materiale care nu ruginește
și nu se strică.
De aceea este atât de popular.
Apoi vine al doilea punct al opiniei predominante.
Banii pot funcționa am spus deja; nu funcționează.
Și cine emite banii, de
obicei banca centrală.
Unele persoane ar dori să emită această monedă de la o bancă privată,
ceea ce este complet greșit,
deoarece banii sunt un bun comun.
Acest lucru ar trebui să servească întregului grup și nu unui bancher sau unor
oameni bogați pentru a-și maximiza profiturile.
Este complet greșit, face
parte din ordinea noastră economică și nu este un obiect de speculație, așa cum este tratat acum.
Cea mai mare și cea mai puternică bancă din lume este FED, Rezerva Federală din SUA,
care este o bancă privată.
Foarte, foarte rău.
Și mai există un alt
truc
care intră în mâinile acestor capitaliști.
Dacă banii sunt eliberați, atunci trebuie să plătiți dobândă. Acest lucru se datorează faptului că banca centrală solicită așa-numita rată de actualizare.
Iar banca centrală dă banii doar băncilor comerciale, nu și persoanelor
fizice. Nici măcar pentru guvern.
Dacă doresc acest lucru, atunci trebuie să plătească o reducere.
În acest moment, acesta este zero, din alte motive.
Dar, din cauza acestei catastrofe care se apropie, nu trebuie să fim aici pentru acordul de schimb.
Acest lucru se datorează faptului că nici vânzătorul, nici cumpărătorul nu au suficiente
probleme financiare pentru a avea nevoie de un împrumut.
Aveți nevoie de un mijloc de a găsi partenerul de schimb potrivit.
Despre asta este vorba în cazul banilor.
Acesta este un ajutor de schimb, un mijloc de schimb.
Noi distribuim aici, nu producem sau chiar folosim.
Cam atât despre această întrebare.
Da, ați explicat acest lucru foarte, foarte bine în cartea dumneavoastră,
iar echipa Kla.TV a rezumat și a ilustrat gândurile dumneavoastră într-un filmuleț, pe care
îl putem urmări acum.
Eroarea actuală în gândirea despre bani
Banii sunt, fără îndoială, un mijloc de schimb menit să faciliteze și să accelereze schimbul
de bunuri între cetățeni într-o economie bazată pe diviziunea muncii.
Bunurile și serviciile sunt deja disponibile pe piață sau pot fi
solicitate.
Acestea așteaptă doar să găsească cumpărătorul potrivit.
Cu cât grupul care lucra împreună era mai numeros,
cu atât era mai dificil de găsit un partener de schimb potrivit.
Acest lucru se datorează faptului că vânzătorul trebuie să ofere bunurile de care are nevoie vânzătorul și viceversa.
Această relație bidirecțională necesita reciprocitate între vânzător și cumpărător,
ceea ce devenise evident dificil în economia
de troc sau în natură;
și, de asemenea, simultaneitatea.
Interpunerea banilor a transformat acum relația bidirecțională într-o relație tripartită,
anulând astfel cerința de reciprocitate și simplificând și accelerând
considerabil procesul de schimb.
În loc de contraprestația reală dorită, vânzătorul a primit un voucher, pe care l-a folosit câteva
zile mai târziu pentru a plăti contraprestația pe care a reușit
să o achiziționeze de la o terță parte.
Acest lucru a relaxat, de asemenea, cerința de simultaneitate și a făcut-o
mai flexibilă în această privință.
Dar mai este ceva:
Intervenția banilor nu crește cantitatea de bunuri disponibile pe piață.
Banii sunt o invenție ingenioasă în sine, pentru că sunt simpli.
Dar, în forma sa actuală, are un defect major:
Proclamă și se străduiește să asigure stabilitatea monetară,
adică tratează banii ca pe un depozit de valoare.
Acest lucru este în mod necesar exclus.
Acest lucru se datorează faptului că valoarea banilor constă
în puterea de cumpărare a acestora, care depinde de cantitatea și calitatea bunurilor disponibile
pe piața economiei în cauză.
Cantitatea de bunuri și de bani în ciclurile respective ar trebui să fie menținută cât mai echilibrată posibil, astfel încât prețurile
să rămână mai mult sau mai puțin aceleași și să faciliteze planificarea și desfășurarea afacerilor pentru cetățeni.
Cu toate acestea, deoarece bunurile reale -
cu excepția aurului - își pierd treptat valoarea materială
și utilă în timp prin descompunere naturală - unele
mai repede, altele mai încet -, cantitatea
de bani în circulație trebuie să fie redusă în aceeași măsură pentru
a menține echilibrul - mobil.
Fiecare copil știe, de exemplu, că alimentele au un termen de valabilitate limitat.
- Așadar, banii nu pot avea o valoare stabilă.
Ipoteza opusă seamănă cu visul străvechi
al alchimiștilor de a produce aur în mod artificial din plumb sau alt metal.
O vizualizare foarte frumoasă.
Are acest fenomen drept consecință și inflația galopantă cu care ne confruntăm?
Da, absolut!
Foarte simplu de explicat:
Sistemul monetar încearcă să
mențină un echilibru între cantitatea de bunuri, pe de o parte, și
masa monetară, pe de altă parte.
Iar dacă cantitatea de bunuri scade ca urmare a stricăciunii, a stricăciunii
continue - adică scade cantitatea de bani
-, dar cantitatea de bani rămâne aceeași, atunci am prea
mulți bani și prea puține bunuri pe piață.
Iar acest lucru se numește inflație.
Aceasta este în mod
clar cauza.
Există și alte cauze.
Acestea apar atunci când guvernul sau oricine altcineva, sau chiar și băncile private
recent, măresc nebunește masa monetară.
Asta fac în fiecare lună, acum, după câteva milioane de euro în acest ciclu.
În acest caz, inflația ar crește și ea la infinit.
În prezent, însă, nu observăm nimic din toate acestea,
deoarece aceste sume de bani, înainte de la Draghi
și acum de la dna Christine Lagarde
- atât din sectorul bancar, cât și din politică, respectiv
- au fost, de asemenea, criminale, după cum a dovedit Ernst Wolf.
Astăzi sunt oameni de onoare, bineînțeles.
Banii care sunt pompați în ea nu au niciun efect asupra pieței
noastre, de unde ne cumpărăm alimentele, adică piața bunurilor de consum.
Ei au nevoie de acest lucru doar pentru jocurile lor, pentru speculații și pentru
a colecta milioane, miliarde și uneori chiar mai mult.
Iar ratele dobânzilor nu au același efect pe care l-am descris cu acest efect de stricăciune.
Nu cumva Luther a cerut pedepse destul de draconice pentru
a se interesa aici, de genul roți sau
ceva de genul ăsta, am auzit?
Da, așa este.
Am auzit acest lucru de la profesorul Bernd Senf, care
lucrează în aceeași direcție ca și mine,
primul profesor de economie cunoscut care a lucrat
în direcția reformei monetare.
Ei bine, dobânzile erau în general interzise pe atunci, încă de
la Moise, și chiar și Papa - toți în favoarea interzicerii dobânzilor.
Aceasta a fost anulată de către Biserică, de către Papa la începutul anului 1908 sau cândva.
El a proclamat acest lucru doar ca parte a programului său de credință.
Am observat că, în urmă cu patru ani, când
s-a sărbătorit cea de-a 500-a aniversare a proclamării
tezelor de către o biserică din Wittenberg - știți Wittenberg,
celebră în toată lumea -, s-a scris și
s-a vorbit mult despre Luther, în cărți și în emisiuni.
Am aruncat o privire, am urmărit unele dintre ele.
Nimeni nu a menționat că Luther era împotriva dobânzilor.
Interzicerea dobânzilor!
Desigur,
acest lucru nu le convine deloc bancherilor - bancherilor
noștri, cum ar trebui să spunem
- și cu atât mai puțin înaltei finanțe.
A fost complet tăcută.
Dar am vrut să spun ceva mai general despre creditul
monetar.
Creditul în numerar presupune că am un excedent.
Trebuie să am ceva de care nu am nevoie eu însămi.
Da.
Dacă mă uit în termeni reali, atunci acestea sunt bunuri reale.
Crescătorului de bovine îi rămân 100 de kilograme de carne de vită.
Atunci nu mai poate spune: "Acum am un surplus, ce frumos!".
Mai degrabă, are o problemă.
La urma urmei, acum trebuie să se ocupe de corupție.
Începe să putrezească.
Așa cum am spus, și asta îi aduce o pierdere.
Același lucru trebuie să se aplice și în cazul creditului în
numerar, de unde și reducerea.
Nu cu ceea ce am arătat mai devreme,
dacă pierd bunuri pe o parte și am prea mulți
bani, trebuie să o scot.
Astfel încât să se ajungă la un echilibru flexibil.
Acest echilibru nu este o stare fixă, nimic
nu este stabil, este instabil, comparabil
cu un artist de circ pe sârmă - și el trebuie
să lucreze constant la bara de echilibru pentru a nu cădea.
Toate acestea fac parte din ea.
iar corupția este complet ignorată
de opinia dominantă, deși
este cât se poate de evidentă.
Există și alte avantaje legate de rata dobânzii:
Dacă cerința privind dobânda este
eliminată, atunci și fluxul excesiv de bani către cei bogați va scădea.
Și trebuie să spun că, dacă interzici dobânzile,
trebuie să interzici și dividendele, pentru
că este practic același lucru.
Este o diferență juridică de formă, dar în
principiu înseamnă întotdeauna:
Îi lași pe ceilalți să lucreze pentru tine
Și colectează fără performanță.
Acest lucru nu este posibil.
Intervievator: Ei bine, de fapt, cu ratele dobânzilor procedați invers.
În loc ca banii să piardă din valoare, ei
devin mai valoroși odată cu dobânda.
Asta strică totul, cred eu.
Puteți explica mai detaliat rata dobânzii?
Se spune întotdeauna
că dobânda trebuie extrasă din banii existenți.
După părerea mea, nici asta nu este chiar așa.
Pentru că, dacă iau un împrumut fără dobândă, atunci
trebuie să îl plătesc înapoi.
Dacă lucrez cu dobândă, trebuie să o plătesc înapoi, deci
trebuie să câștig mai mult.
Iar dacă generez mai mult, atunci
trebuie să pun bani noi înapoi în ciclu.
La urma urmei, nu vrem să avem deflație,
să fie prea puțini bani.
Trebuie să refacem banii, lucru pe care
suveranul îl face prin intermediul cheltuielilor de
stat - am spune că guvernul face acest lucru, primește
banii de la banca centrală.
Dar fără interes
Aceste nenorocite de rate ale dobânzii nu au nicio justificare.
Dimpotrivă, acestea sunt doar în beneficiul băncilor.
și ne pun călușul în gură și nouă, celorlalți cetățeni.
Încă o dată, ratele dobânzilor sunt greșite din toate punctele de vedere.
Foarte, foarte dăunătoare.
La fel și dividendele, ceea ce este aproape același lucru.
Acest lucru înseamnă că și corporațiile sunt interzise.
Asta ar trebui interzis.
Nici măcar nu erau permise în trecut.
Au fost momente în care au existat multe îndoieli
- chiar și în SUA. Unii dintre ei au fost idealiști.
Dar sacii de bani, în special influențați de Londra,
unde Nathan Rothschild era o figură de prim rang,
au avut o mare influență.
Întotdeauna cu mită și alte lucruri.
Cuvinte foarte scurte în acest sens.
Dacă nu vă interesează, atunci avem cu toții mai mult timp.
Atunci, timpul nu mai înseamnă bani.
Dar graba face perfecțiunea.
Foarte frumos, vă mulțumesc.
Mulțumesc, acest lucru este, desigur, foarte valoros și informativ.
Acum că
ați adăugat trei așchii de gândire la comentariile
dumneavoastră, puteți să ni le explicați?
Da, cu plăcere.
Fragmentele de gânduri reprezintă chintesența broșurii.
Consecințele acestui lucru
sunt că se dovedește că, potrivit legilor
naturii, un astfel de sistem monetar
nu ar trebui să existe deloc, care determină o creștere
constantă și, mai ales, o
creștere constantă a veniturilor pentru foarte
puțini.
Cu consecința unor daune sociale și a unei mizerii de nedescris.
Acest lucru nu ar fi posibil cu un sistem monetar natural.
În a doua fărâmă, explic doar că banii
care sunt prea mulți într-o parte lipsesc în cealaltă:
astfel, atunci când cetățeanul
de rând sau majoritatea oamenilor spun: Avem nevoie de drumuri
mai bune sau avem nevoie de școli mai bune, grădinițe etc., acei
oameni spun întotdeauna:
Nu avem bani!
Acesta este un argument ucigător
și asta este - sfârșitul evenimentului!
Iar în cel de-al treilea,
spun ce fac cei care profită de pe urma sistemului
monetar, ce prostii fac cu el și cum agresează
omenirea și îi provoacă cele mai mari
suferințe, așa cum vedem în
prezent aici.
Când spun că sunt foarte mulți bani, spun
doar că, pentru cei care câștigă cel mai mult sau cei care
au cel mai mare venit în rândul bancherilor de investiții,
sunt 3,5 miliarde de dolari pe an.
Și asta înseamnă 10 milioane de dolari americani pe zi calendaristică.
Este o sumă de bani
inimaginabilă, dar arată
masele incredibile care
sunt adunate de cealaltă parte.
Iar dacă acum bogații își investesc și ei banii în fonduri, în fonduri de investiții,
dintre care cel mai mare este în prezent Black Rock, atunci se vor acumula foarte repede trilioane de dolari
americani, ceea ce le va da o putere incredibilă.
Intervievator: Da, iar această putere, acesta este lucrul rău, este apoi folosită
pentru a plăti războaie și altele asemenea.
Hack: Da, bineînțeles, îl puteți folosi pentru a profita de toate bursele.
Și o numesc o ordine economică neoliberală, ceea
ce este, de asemenea, o minciună teribilă.
Pentru că acești bancheri speculează, iar creditul joacă întotdeauna
un rol important în acest caz, de care nu avem nevoie în
măsura în care o facem, iar aceasta este o speculație care creează apoi și mai mulți bani.
Și apoi se pompează și mai mulți bani,
ceea ce înseamnă o
creștere fără sfârșit,
ceea ce este oricum imposibil pe un pământ finit.
Dar acest lucru duce, de asemenea, la prăbușirea lor la un moment dat.
Când bulele de credit se vor sparge, vor avea nevoie de și mai mulți bani.
Și la un moment dat, acest lucru nu va mai funcționa,
bula se va sparge și atunci va fi sfârșitul.
Intervievator: Și atunci ai nevoie de război. Hack:
Ei bine, războiul este întotdeauna o bună terapie ocupațională.
De altfel, și Charlie Chaplin a remarcat acest lucru acum 100
de ani în filmul: The Kid - un film mut, se știe.
Eu încă l-am văzut, mulți oameni îl cunosc și ei.
Își trimite copilul găsit, băiatul de șase
ani, care sparge ferestrele cu pietre.
Iar Charlie Chaplin sosește cinci minute mai târziu, în calitate de sticlar,
pentru a o repara și a încasa bani.
Așadar, o spargi pentru a o repara.
Un război înscenat pentru a reconstrui după aceea, iar
industria și bancherii fac întotdeauna bani.
De asemenea, ei finanțează războiul.
Întotdeauna ambele părți.
Aceasta este o metodă recunoscută.
Deci de aici provine această mizerie imensă
pe care o găsim astăzi pe pământ.
Și de aceea noi, ca oameni obișnuiți, trebuie să
fim ținuți sub o presiune constantă.
Mereu presiune, presiune, presiune, presiune, astfel încât nici măcar nu apucăm să ne gândim.
Cu siguranță nu și timpul liber pentru a gândi mai profund.
Nu. Sistemul monetar trebuie să fie reformat.
Și acum un cuvânt despre reformă.
Este destul de simplu,
dacă vă place, democratic:
Avem nevoie de o majoritate care să spună că trebuie să schimbăm toate acestea.
Intervievator: Este destul de uimitor și semnificativ faptul
că niciun discurs deschis despre sistemul monetar
nu este în mod evident permis sau dorit.
Și de aceea comentariile dvs. sunt atât de
valoroase ca o voce disidentă.
Să sperăm că mulți, mulți oameni vor auzi și vor lua în considerare gândurile
dvs. și că un sistem despre care se credea că nu are alternativă
va fi cu adevărat pus sub semnul întrebării.
Vă mulțumesc foarte mult pentru interviu.
Și vă mulțumesc pentru angajamentul dumneavoastră. Toate cele bune și pe curând.
Am spus, vă rog. Sunteți binevenit.
Da, vă mulțumesc.