Veľmi pekný deň na Kla.TV z nášho štúdia rozhovorov v Berlíne.
Rád by som dnes privítal pána Bernda Udo Hacka.
Pán Hack, dobrý deň, dobrý deň pre vás.
Ďakujeme za pozvanie.
S radosťou.
Pán Hack, už približne 20 rokov ste na dôchodku.
Napriek tomu ste sa vo svojom pokročilom veku takmer 84 rokov pustili do
takej nezvyčajnej a náročnej témy, akou je peňažný systém.
Ako k tomu došlo?
Áno, myslím, že každý mysliaci občan sa niekedy v živote stretol s otázkou peňazí.
Pýtate sa sami seba, či je to také dôležité v živote, v podnikaní, vo financiách.
A prečo toho vieme tak málo? Nikto sa tu nevyzná.
A to ma prinútilo...
To ma prinútilo z času na čas sa nad tým zamyslieť.
V literatúre som však nenašiel nič užitočné.
Veľmi dôležitý podnet na zamyslenie som dostal od Didiho Hallervordena, alebo Dietera Hallervordena,
ktorý sa v jednom skeči asi pred 40 rokmi zaoberal témou, že chce navštíviť
svoje peniaze v banke.
Potom odíde k pultu a ja sem prídem a chcem sa pozrieť na svoje peniaze.
Kde sú moje peniaze?
A jeho partner v skeči na druhej strane je z tejto naivnej a hlúpej otázky trochu zmätený:
Kde sa nachádza? Aha, na účte.
Čo robí na účte?
Funguje to.
To bolo pekné.
Koľko hodín denne musí pracovať?
Takto to pokračovalo ďalej a ďalej. Bolo to krkolomné, bolo to smiešne.
Ale v podstate sa ľudia dobre bavili.
Ale v podstate som si uvedomil, že niečo nie je v poriadku, že to tak nemôže byť.
A potom som sa nad tým trochu zamyslel a uvedomil som si, že peniaze
máme už 6 000 rokov, prešli
strašným vývojom, ale nikto si to nevšimol.
Dnes chceme hovoriť o vážnych dôsledkoch nedostatkov menového systému
a o troch myšlienkových odboroch, ktoré na to máte.
Vo svojej knihe z roku
2018 ste dospeli k prekvapivým zisteniam a hovoríte o chybách v myslení a o stáročnom masovom podvode
na skutočných pracujúcich ľuďoch vrátane podnikateľov, pokiaľ ide o peňažný systém.
Ako to odôvodníte?
Urobil som niečo, čo odborníci, ekonómovia, ktorí sú za to zodpovední,
nerobili celé stáročia: základný výskum.
A tiež som začlenil prírodné zákony, čo ostatní tiež nerobia,
a to ma stavia na hranicu duchovna.
Pretože základné zákony pochádzajú od Stvoriteľa.
Žiadny parlament sa na tom nepodieľal, dal nám to Boh.
A my sa s tým musíme uspokojiť.
A skutočne som toho názoru, a podrobne to zdôvodňujem, že náš súčasný
peňažný systém je nezákonným
systémom vykorisťovania.
A práve ľudia, ktorí skutočne pracujú, sú vykorisťovaní.
Týka sa to aj podnikateľov a pracovníkov na voľnej nohe.
Podnikateľ pravdepodobne pracuje viac ako ktokoľvek iný.
Spomeňte si na majstra tesára, ktorý si založí vlastnú firmu.
Neskončí v práci o šiestej večer, ale potom sa to začne takto, účtovníctvo a
nové objednávky a tak ďalej a tak ďalej.
A tento podvod sa deje v prospech
peňažných kapitalistov.
A robia to, čomu sa tak krásne hovorí, že ich peniaze fungujú.
Ale to je vtip, je to pekná chytľavá metafora, čriepok myšlienky.
Alebo pekná formulácia.
V skutočnosti to však vôbec nefunguje.
Nikto nikdy nevidel peniaze fungovať.
Ja zatiaľ tiež nie.
A potom som sa nad tým zamyslela podrobnejšie a uvedomila
som si, že moji kolegovia
odborníci vlastne ignorujú jeden fakt, ktorý vie každé dieťa.
Konkrétne ide o obmedzenú trvanlivosť skutočných vecí.
Všetko sa pokazí.
Potraviny sa míňajú obzvlášť rýchlo, ako vidíte, viem, mäso v lete,
a to znamená, že aj peniaze trpia, musia trpieť.
Veď peniaze sú samy o sebe poukážkou na vynikajúcu službu na oplátku.
A táto úvaha je k dispozícii na trhu.
Ste sebestační, môžete sa živiť sami v skupine, ktorá spolupracuje.
Ale je veľmi ťažké nájsť výmenného partnera.
A to znamená, že čas plynie a úvaha nie je na stole okamžite.
Nemôžem ani nájsť toho pravého muža, ktorý by
mi ponúkol to, čo potrebujem, a ktorý by chcel to, čo môžem ponúknuť ja.
Je to obojsmerná ulica. A tiež o simultánnosti.
Skrátka, peniaze nemôžu
mať stabilnú hodnotu, ako to požaduje prevládajúci názor.
Hovorí sa, že stabilná hodnota je úložiskom hodnoty.
A potom je, samozrejme, mimoriadne cenný, pretože potom je takmer ako zlato.
Zlato je jedným z mála materiálov, ktoré nehrdzavejú
ani sa nekazia.
Preto je taký obľúbený.
Potom prichádza druhý bod prevládajúceho stanoviska.
Peniaze môžu fungovať sme už povedali; nefunguje.
A kto vydáva peniaze, zvyčajne
centrálna banka.
Niektorí ľudia by ich chceli vydávať zo súkromnej banky, čo
je úplne nesprávne, pretože
peniaze sú spoločným statkom.
Má to slúžiť celej skupine, a nie niektorým bankárom alebo bohatým
ľuďom, aby maximalizovali svoje zisky.
Je to úplne nesprávne,
je to súčasť nášho hospodárskeho poriadku a nie predmet špekulácií, ako sa s tým teraz narába.
Najväčšou a najmocnejšou bankou na svete je FED, Federálny rezervný systém v USA,
a to je súkromná banka.
Veľmi, veľmi zlé.
A potom je tu ďalší
trik,
ktorý ide týmto kapitalistom na ruku.
Ak sa peniaze uvoľnia, musíte zaplatiť úroky. Centrálna banka totiž požaduje tzv. diskontnú sadzbu.
A centrálna banka poskytuje peniaze len komerčným bankám, nie súkromným
osobám. Dokonca ani vláde.
Ak to chcú, musia zaplatiť zľavu.
Momentálne je to nula z iných dôvodov.
Ale kvôli tejto katastrofe, ktorá sa na nás chystá, tu vôbec nemusíme byť kvôli výmennej dohode.
Dôvodom je, že ani predávajúci, ani kupujúci nie sú v takej
finančnej tiesni, aby potrebovali pôžičku.
Potrebujete prostriedok na nájdenie správneho partnera na výmenu.
Práve o to ide v peniazoch.
Ide o výmenný prostriedok, prostriedok výmeny.
My tu distribuujeme, nie vyrábame alebo dokonca používame.
Toľko k tejto otázke.
Áno, veľmi dobre ste to vysvetlili vo svojej knihe
a tím Kla.TV zhrnul a ilustroval vaše myšlienky v krátkom filme, ktorý si
teraz môžeme pozrieť.
Súčasná chyba v myslení o peniazoch
Peniaze sú nesporne prostriedkom výmeny, ktorý má uľahčiť a urýchliť výmenu
tovarov medzi občanmi v ekonomike založenej na deľbe práce.
Tovar a služby sú už dostupné na trhu alebo ich možno
vyžiadať.
Čakajú len na správneho kupca.
Čím početnejšia bola skupina, ktorá spolupracovala,
tým ťažšie bolo nájsť vhodného partnera na výmenu.
Predávajúci totiž musí ponúkať tovar, ktorý potrebuje, a naopak.
Tento obojstranný vzťah si vyžadoval reciprocitu medzi predávajúcim a nadobúdateľom,
čo bolo v barterovej alebo naturálnej ekonomike
zjavne ťažké;
a tiež simultánnosť.
Vloženie peňazí teraz zmenilo dvojstranný vzťah na trojstranný, čím
sa zrušila požiadavka reciprocity a výrazne sa zjednodušil
a urýchlil proces výmeny.
Namiesto požadovanej skutočnej protihodnoty dostal predávajúci poukážku, ktorú o
niekoľko dní neskôr použil na zaplatenie protihodnoty,
ktorú mohol získať od tretej strany.
Tým sa tiež zmiernila požiadavka na súbežnosť a v tomto ohľade
sa stala flexibilnejšou.
Je toho však viac:
Zavedenie peňazí nezvyšuje množstvo tovarov dostupných na trhu.
Peniaze sú samy o sebe geniálnym vynálezom, pretože sú jednoduché.
V súčasnej podobe má však veľkú chybu:
Hlása a usiluje sa o menovú stabilitu, t. j. považuje
peniaze za uchovávateľa hodnoty.
To je nevyhnutne vylúčené.
Hodnota peňazí totiž spočíva v ich kúpnej
sile, ktorá závisí od množstva a kvality tovarov dostupných
na trhu danej ekonomiky.
Množstvo tovaru a peňazí v jednotlivých cykloch by malo byť čo najviac vyvážené, aby ceny
zostali viac-menej rovnaké a aby sa občanom uľahčilo plánovanie a podnikanie.
Keďže však reálne statky - s výnimkou
zlata - v priebehu času postupne strácajú svoju materiálnu
a úžitkovú hodnotu prirodzeným rozkladom - niektoré
rýchlejšie, iné pomalšie - musí
sa v rovnakom rozsahu znižovať aj množstvo peňazí v obehu, aby sa zachovala
- mobilná - rovnováha.
Každé dieťa napríklad vie, že potraviny majú obmedzenú trvanlivosť.
- Peniaze teda nemôžu mať stabilnú hodnotu.
Opačný predpoklad pripomína dávny
sen alchymistov o umelej výrobe zlata z olova alebo iného kovu.
Veľmi pekná vizualizácia.
Má tento jav za následok aj plazivú infláciu, ktorú zažívame?
Áno, určite!
Veľmi jednoduché vysvetlenie:
Menový systém sa snaží udržiavať
rovnováhu medzi množstvom tovarov na jednej strane a peňažnou zásobou
na strane druhej.
A ak sa množstvo tovaru zníži v dôsledku kazenia, prebiehajúceho kazenia
- t. j. množstvo peňazí sa zníži - ale
množstvo peňazí zostane rovnaké, potom mám na trhu
príliš veľa peňazí a príliš málo tovaru.
A to sa nazýva inflácia.
To je zjavná príčina.
Existujú aj iné príčiny.
Dochádza k nim vtedy, keď vláda alebo ktokoľvek iný, či dokonca nedávno súkromné
banky, šialene zvýšia ponuku peňazí.
To je to, čo teraz robia každý mesiac, keď dávajú do obehu niekoľko miliónov.
Potom by to tiež zvýšilo infláciu do nekonečna.
V súčasnosti si však nič z toho nevšímame,
pretože tieto sumy peňazí, predtým od Draghiho
a teraz od pani Christine Lagardeovej
- z bankového sektora, respektíve z politiky - boli
tiež trestné, ako dokázal Ernst Wolf.
Dnes sú to, samozrejme, čestní ľudia.
Peniaze, ktoré sa do nej vrážajú, nemajú žiadny vplyv na
náš trh, na ktorom nakupujeme potraviny, t. j. na trh so spotrebným tovarom.
Potrebujú to len na svoje hry, špekulácie a na to, aby získali
milióny, miliardy a niekedy aj viac.
A úrokové sadzby nemajú rovnaký účinok, ako som opísal pri tomto efekte kazenia.
Nebolo to vlastne tak, že Luther požadoval za zaujatie
tu dosť drakonické tresty, ako kolesá
alebo niečo podobné, som počul?
Áno, je to tak.
Dozvedel som sa to od profesora Bernda Senfa,
ktorý pracuje v rovnakom duchu ako ja,
prvého známeho profesora ekonómie, ktorý
sa venuje menovej reforme.
No, úroky boli vtedy všeobecne zakázané, už od Mojžiša,
a dokonca aj pápež - všetci boli za zákaz úrokov.
To zrušila až cirkev, pápež začiatkom roku 1908 alebo kedy.
Hlásal to len ako súčasť svojho programu viery.
Všimol som si, že pred štyrmi rokmi,
keď sa oslavovalo 500. výročie vyhlásenia
téz v kostole vo Wittenbergu - poznáte Wittenberg,
svetoznámy -, sa o Lutherovi veľa
písalo a hovorilo, v knihách a diskusných
reláciách.
Pozrel som si ich, niektoré som sledoval.
Nikto sa nezmienil o tom, že Luther bol proti úroku.
Zákaz úrokov!
Samozrejme,
bankárom - našim bankárom, ako by sme mali povedať
- to vôbec nevyhovuje, a vysokým
finančným inštitúciám ešte menej.
Bola úplne utlmená.
Chcel som však povedať niečo všeobecnejšie o
peňažnom úvere.
Hotovostný úver predpokladá, že mám prebytok.
Musím mať niečo, čo sám nepotrebujem.
Áno.
Ak sa na to pozriem reálne, potom ide o reálny tovar.
Chovateľovi dobytka zostane 100 kilogramov hovädzieho mäsa.
Potom nemôže povedať: "Teraz mám prebytok, aké pekné.
Skôr má problém.
Koniec koncov, teraz sa musí vysporiadať s korupciou.
Začína hniť.
Ako som povedal, a to mu prináša stratu.
To isté sa musí vzťahovať aj na hotovostný
úver, preto zľava.
Nie s tým, čo som ukázal predtým,
ak stratím tovar na jednej strane a mám príliš
veľa peňazí, musím ho odobrať.
Aby sa to vrátilo do pružnej rovnováhy.
Táto rovnováha nie je stálym stavom, nič
nie je stabilné, je nestabilná, porovnateľná
s cirkusovým artistom na lane - aj on musí
neustále pracovať na svojej balančnej tyči, aby nespadol.
To všetko k tomu patrí.
a prevládajúca mienka korupciu
úplne ignoruje, hoci
je zrejmá ako nič iné.
Existujú aj ďalšie výhody úrokovej sadzby:
Ak sa zruší povinnosť platiť
úroky, zníži sa aj nadmerný prílev peňazí bohatým.
A musím povedať, že ak zakážete úroky,
musíte zakázať aj dividendy, pretože
je to v podstate to isté.
Je to právny rozdiel vo forme, ale
v zásade to vždy znamená:
Nechávate ostatných pracovať za vás
A zbiera bez výkonu.
To nie je možné.
Tazateľ: V skutočnosti to s úrokovými sadzbami robíte nesprávne.
Namiesto toho, aby sa hodnota peňazí znižovala,
ich hodnota sa s úrokmi zvyšuje.
Myslím, že to celú vec zničí.
Môžete podrobnejšie vysvetliť úrokovú sadzbu?
Vždy sa hovorí,
že úrok sa musí získať z existujúcich peňazí.
Podľa mňa to tiež nie je celkom správne.
Pretože ak si vezmem pôžičku bez úroku,
musím ju splatiť.
Ak pracujem s úrokom, musím ho aj vrátiť, takže
musím zarobiť viac.
A ak vygenerujem viac, musím
do cyklu vrátiť nové peniaze.
Veď predsa nechceme mať defláciu, že je
príliš málo peňazí.
Peniaze musíme doplniť, čo robí panovník
prostredníctvom svojich štátnych výdavkov - povedali
by sme, že to robí vláda, ktorá dostáva peniaze
od centrálnej banky.
Ale bez záujmu
Tieto prekliate úrokové sadzby nemajú žiadne opodstatnenie.
Naopak, sú výhodné len pre banky.
a tým nám, ostatným občanom, zacpávajú ústa.
Úrokové sadzby sú opäť v každom ohľade mimo.
Veľmi, veľmi škodlivé.
Podobne aj dividendy, čo je takmer to isté.
To znamená, že aj pre korporácie platí zákaz.
To by sa malo zakázať.
V minulosti dokonca neboli povolené.
Boli časy, keď bolo veľa pochybností - dokonca
aj v USA. Niektorí z nich boli idealisti.
Veľký vplyv však mali peňažné mešce, najmä
pod vplyvom Londýna, kde bol Nathan Rothschild
vedúcou osobnosťou.
Vždy s úplatkami a inými vecami.
Veľmi stručné slová k tejto téme.
Ak nemáte záujem, potom máme všetci viac času.
Potom už čas nie sú peniaze.
Ale náhlenie robí dokonalosť.
Veľmi pekné, ďakujem.
Ďakujem, je to samozrejme veľmi cenné a poučné.
Teraz, keď
ste k svojim komentárom pridali tri myšlienkové
čriepky, môžete nám ich vysvetliť?
Áno, s radosťou.
Úryvky myšlienok sú kvintesenciou brožúry.
Dôsledkom toho je dôkaz,
že podľa prírodných zákonov by takýto
peňažný systém, ktorý
spôsobuje neustály rast a predovšetkým neustály
nárast príjmov pre veľmi
malú skupinu ľudí, vôbec nemal existovať.
Dôsledkom sú sociálne škody a nevýslovné utrpenie.
V prirodzenom peňažnom systéme by to nebolo možné.
V druhom plátku len vysvetľujem, že peniaze,
ktorých je na jednej strane priveľa, na druhej
strane chýbajú: takže keď
priemerný občan alebo väčšina ľudí povie: Potrebujeme
lepšie cesty alebo potrebujeme lepšie školy, škôlky atď.,
vždy sa povie: Nemáme
peniaze!
To je vražedný argument
a to je všetko - koniec udalosti!
A v tretej časti hovorím
o tom, čo robia tí, ktorí profitujú z peňažného
systému, aké nezmysly s ním robia a ako šikanujú
ľudstvo a spôsobujú mu najväčšie
ťažkosti, ako to vidíme v súčasnosti.
Keď hovorím, že je tam veľa peňazí,
hovorím len, že pre najlepšie zarábajúcich alebo
zarábajúcich medzi investičnými bankármi je tam
3,5 miliardy dolárov ročne.
A to znamená 10 miliónov amerických dolárov za kalendárny deň.
Je to nepredstaviteľná
suma peňazí, ale ukazuje
neuveriteľnú masu, ktorá
sa hromadí na druhej strane.
A ak teraz bohatí investujú svoje peniaze aj do fondov, do investičných fondov,
z ktorých najväčší je v súčasnosti Black Rock, potom sa veľmi rýchlo nahromadia bilióny amerických
dolárov, ktoré im poskytnú neuveriteľnú moc.
Tazateľ: Áno, a táto moc, to je to zlé, sa potom
používa na platenie vojen a podobne.
Hack: Áno, samozrejme, môžete ho použiť na využitie všetkých výmen.
A nazývajú ho neoliberálnym hospodárskym
poriadkom, čo je tiež hrozná lož.
Pretože títo bankári špekulujú a hlavnú úlohu tu vždy
zohráva úver, ktorý nepotrebujeme v takej miere,
ako ho potrebujeme, a to je špekulácia, ktorá potom vytvára ešte viac peňazí.
A potom sa do nej napumpuje ešte
viac peňazí a to
je rast bez konca, ktorý
je na konečnej zemi aj tak nemožný.
To však v určitom momente vedie aj k ich zrúteniu.
Keď úverová bublina praskne, budú potrebovať ešte viac peňazí.
V určitom okamihu to prestane fungovať,
bublina praskne a to bude jej koniec.
Tazateľ: A potom potrebujete vojnu. Hack:
Vojna je vždy dobrá pracovná terapia.
Mimochodom, Charlie Chaplin si to všimol aj pred 100 rokmi
vo filme: The Kid - nemý film, je to dobre známe.
Stále som to videl, veľa ľudí to vie tiež.
Pošle von svojho nájdenca, šesťročného chlapca,
ktorý kameňmi rozbíja okná.
A o päť minút neskôr príde Charlie Chaplin ako sklenár,
aby ho opravil a vybral peniaze.
Preto ho rozbijete, aby ste ho mohli opraviť.
Zinscenovaná vojna na následnú obnovu, na ktorej
priemysel a bankári vždy zarobia.
Financujú aj vojnu.
Vždy na oboch stranách.
Ide o uznávanú metódu.
Odtiaľ teda pochádza tá obrovská bieda,
ktorú dnes nachádzame na zemi.
A preto musíme byť my, obyčajní ľudia,
pod neustálym tlakom.
Stále tlak, tlak, tlak, aby sme sa ani nestihli zamyslieť.
Určite nie voľný čas na hlbšie premýšľanie.
Nie. Menový systém sa musí reformovať.
A teraz niekoľko slov o reforme.
Je to celkom jednoduché,
ak chcete, demokratické:
Potrebujeme väčšinu, ktorá povie, že toto všetko musíme zmeniť.
Tazateľ: Je dosť zarážajúce a príznačné, že
žiadna otvorená diskusia o menovom systéme
nie je zjavne povolená ani žiaduca.
A práve preto sú vaše komentáre také
cenné ako nesúhlasný hlas.
Dúfajme, že si vaše myšlienky vypočuje a vezme na vedomie veľa
ľudí a že systém, o ktorom sa predtým myslelo,
že nemá alternatívu, bude skutočne spochybnený.
Veľmi pekne vám ďakujem za rozhovor.
A ďakujeme vám za vaše odhodlanie. Všetko najlepšie a čoskoro sa uvidíme.
Hovorím, prosím. Nemáte za čo.
Áno, ďakujem.