I årevis er CO2 blevet fremstillet som årsagen til skadelig global opvarmning
med alle mulige tvivlsomme midler.
Baseret på denne falske tese vedtager man love og opkræver skatter
for at minimere CO2-udledningen.
Den europæiske grønne pagt blev præsenteret af Europa-Kommissionen under Ursula
von der Leyen i slutningen af 2019.
Det er et koncept, der har til formål at reducere nettoudledningen af drivhusgasser
i EU til nul inden 2050 og dermed blive det første kontinent, der bliver klimaneutralt.
Green Deal skal være en central del af EU's klimapolitik.
På grund af denne politik og dens love er energiforsyningen på vej direkte mod et kollaps,
landbruget, fødevareforsyningen, bilindustrien, velstanden og meget
mere bliver systematisk ødelagt.
Denne ødelæggelse bliver bevidst fejlagtigt retfærdiggjort til fordel for det globale klima, og
menneskeheden bliver forrådt og solgt ud gennem usandheder.
I den følgende dokumentation kan du se en præsentation i diagrammer, som Friedhelm
Rostan venligst har stillet til rådighed.
Her henviser han til undersøgelser foretaget af uafhængige forskere, som klart tilbageviser
den falske teori om, at CO2 er synderen bag den globale opvarmning.
1. Er klimaforandringerne virkelig en trussel?
Og hvis ja, hvordan?
Denne graf viser temperaturkurven i forhold til jordens temperatur gennem årtusinder samt
en tidsakse med jordens gennemsnitstemperaturer:
De blå områder viser kolde perioder, de orange områder viser varme perioder.
Den sidste epoke af denne art er den lille istid.
Denne illustration henviser til isboring på gletsjere.
Temperaturen på jorden og luftens CO2-indhold vises over tidsaksen.
Her betragtes perioden fra 22.000 år siden til 10.000 år siden.
I tilfælde af temperaturændringer kan man se, at en ændring i CO2-indholdet først følger efter
nogen tid, og først omkring 600 til 1.300 år senere.
Det indikerer, at ændringen i luftens CO2-indhold ikke kan være årsagen
til temperaturændringen, men snarere dens konsekvens.
Forskere, der har sporet sig ind på årsagerne til de langsigtede klimaforandringer
i de seneste årtier, er geologen Jan Veizer fra Bochum og astrofysikeren
Nir Shaviv fra Israel.
Sammen fik de den idé, at der måtte være en forbindelse mellem kosmisk stråling
og vandets kredsløb på Jorden.
Stærkere kosmisk stråling producerer flere skyer og forårsager dermed afkøling.
Men hvordan fungerer det?
I 1990'erne blev han efterfulgt af Henrik Svensmark og Eigil Friis Christensen.
De opdagede, at et lavere magnetfelt på solen fører til færre solpletter, hvilket
igen får solvinden til at svækkes.
Som følge heraf når mere kosmisk stråling jorden, hvilket fører
til et større skydække under 3.200 meter.
Som et resultat reflekteres mere sollys ud i rummet, hvilket gør jorden koldere.
Dette forhold er bredt anerkendt af seriøse klimaforskere.
Dette billede viser, at den gennemsnitlige lufttemperatur på Jorden periodisk har vekslet mellem
stigninger og fald i løbet af de sidste 3200 år.
En temperaturcyklus på omkring 1.000 år er overlejret af en temperaturcyklus
på omkring 230 år.
Det var varmt under Romerriget, koldt under folkevandringstiden, varmt igen i middelalderen, koldt
under renæssancen, og temperaturen har været stigende igen siden omkring det 18. århundrede.
Klimaet er derfor bestemt af solen.
Den 200-årige cyklus af solpletter nåede sit maksimum omkring årtusindeskiftet.
Den har ikke været så aktiv, som den var omkring år 2000, i 9.000 år!
2 Co2 og drivhuseffekten: sandhed og løgn om den livsvigtige sporgas
Drivhuseffekten, bedre kendt som den atmosfæriske effekt, hæver gennemsnitstemperaturen på jorden
med 33 grader Celsius fra - 18° C til + 15° C, som eksperter har beregnet
ved hjælp af fysiske strålingslove.
60 % af dette, dvs. 20 grader, er vanddamp, og kun 15 %, dvs. 5 grader, er kuldioxid.
Hvordan fungerer drivhuseffekten?
Den såkaldte drivhuseffekt er jordens strålingsbalance:
Solen udstråler energi til jorden, hovedsageligt lys.
Jorden absorberer det meste af lyset, opvarmes og reflekterer en lille smule.
Jorden udstråler også varme til rummet.
Nogle gasser i atmosfæren, hovedsageligt vanddamp, men også CO2, absorberer
noget af jordens varmestråling, hvilket får atmosfæren til at varme op.
I en nøddeskal:
Drivhuseffekten er absorptionen af dele af jordens varmestråling fra vanddamp,
CO2 og andre gasser i luften.
Det fører til en stigning i temperaturen på Jorden.
Absorption: Visse gasser kan absorbere varmestråling og omdanne den til
kinetisk energi (= opvarmning).
Det sker i bølgelængder, der ikke kommer fra solen, men fra jordens overflade.
Hvis strålingen med en bestemt bølgelængde udnyttes, betragtes den som mættet.
Man taler så om mættede absorptionsbånd.
Absorptionsbåndene for CO2 er stort set mættede.
Konklusion: På
side 16 i uddraget "Can humans save the climate?" skriver Bennett og hans team:
Drivhuseffekten af en stigning i kuldioxidindholdet i atmosfæren reduceres i
høj grad af den allerede eksisterende mætning af det eneste relevante absorptionsbånd.
Denne kendsgerning sætter i sig selv spørgsmålstegn ved meningen med klimabeskyttelsesforanstaltninger.
Så vær ikke bange for mere CO2 i atmosfæren!
Denne graf viser tænkelige sammenhænge mellem CO2-mængde og temperatur.
Den øverste grønne kurve er eksponentiel.
Lineær i midten.
Og den nederste kurve er logaritmisk.
Det viste sig, at afhængigheden i virkeligheden er logaritmisk.
Det betyder, at hver ekstra enhed
CO2 bidrager mindre til temperaturstigningen end sin forgænger.
Efterhånden som CO2-koncentrationen stiger, bliver situationen mere og mere afslappet!
Dette diagram viser, at hver ekstra CO2 i luften har mindre og mindre
effekt på jordens temperatur!
Det næste diagram viser, at CO2 faktisk er livets gas.
Høstudbyttet stiger i takt med, at CO2-indholdet stiger.
Lad os opsummere: Klimaforandringerne
har udelukkende astrofysiske årsager.
Nogle hævder dog, at det kommer fra CO2's drivhuseffekt.
Den findes, men den er praktisk talt ineffektiv.
Den dæmoniserede CO2 er faktisk livets gas!
Så hvorfor de hysteriske råb om en klimakatastrofe?
3. Hvem står bag den største løgn i menneskehedens historie?
En tysk leder og erhvervsjournalist har oplevet udviklingen af klimaløgnen
på nærmeste hold: Hartmut Bachmann.
Det skriver han i sin bog "The Lie of the Climate Catastrophe":
Der er ingen klimakatastrofe.
Det er en fiktion.
Det blev født som en idé, som et chokerende buzzword for 20 år siden (midten af 1986).
Derefter fandt den vej ind i kommercielle kredse, hvor der ikke var megen tøven med, hvordan den kunne markedsføres.
Annoncerne blev sat op.
Medierne skyndte sig at være de første til at tage del i en gigantisk forretning, som nu er ved at få
sit eget liv, understøttet af tilsvarende love.
Timothy Wirth, præsident for FN-fonden, sagde: "Vi er nødt til at ride på
problemet med den globale opvarmning.
Selv hvis teorien om global opvarmning er forkert, gør vi det rigtige i forhold
til økonomisk og miljømæssig politik.
David Brower, medlem af Sierra Club og grundlægger af forskellige miljøorganisationer,
herunder Friends of the Earth, forklarer:
"Målet nu er et socialistisk omfordelingssamfund, som er den rette
forvalter af naturen og det eneste håb for samfundet.
Christine Stewart, tidligere canadisk miljøminister, taler ud:
Det er ligegyldigt, om videnskaben om global opvarmning er løgn.
[...] Klimaforandringerne giver os den bedste mulighed for at skabe retfærdighed og lighed i verden.
Prof. Stephen Schneider, hovedforfatter til mange IPCC-rapporter, rapporterer:
"Vi er nødt til at skabe skræmmende scenarier, komme med forenklede dramatiske udsagn og ikke gøre
et stort nummer ud af enhver tvivl.
[...] Hver af os må selv afgøre, om vi foretrækker at
være ærlige eller effektive.
Michael Crichton beskrev konsekvenserne af sådanne udsagn og synspunkter
i sin thriller "World in Fear":
Hvis søgen efter sandhed forveksles med forsvaret af politiske interesser,
bliver jagten på viden reduceret til jagten på magt.
[... ] Det er derfor, sammenblandingen af videnskab og politik er en forfærdelig kombination.
[...] Vi er nødt til at sikre os, at det, vi præsenterer for verden
som viden, faktisk er objektivt og ærligt.
Det føderale miljøagentur har også bekræftet, at CO2's absorptionsbånd
allerede stort set er mættet.
Det betyder, at nytilført CO2 kun kan øge drivhuseffekten en smule.
Her er en oplysende tilføjelse til Myte 97:
97% af alle forskere er enige om, at den nuværende globale opvarmning
skyldes menneskeskabt CO2-udledning.
Analysen af 12.000 videnskabelige publikationer blev inddelt i kategorier.
To kategorier, som størstedelen af artiklerne var blevet tildelt,
blev elimineret som irrelevante.
Dette tvivlsomme, selektive valg af målgruppe opnåede det ønskede resultat på 97%.
Til sidst en tilføjelse til emnet: Kan mennesker redde klimaet?
Det var titlen på klimakonferencen i Paris i 2015, som blev arrangeret af FN's klimapanel (IPCC).
Er man nu blevet enige om en global reduktion af CO2-udledningen inden 2030 i den såkaldte Paris-aftale?
Overhovedet ikke!
De vigtigste landes reduktionsforpligtelser resulterer i en betydelig
stigning i CO2-udledningen.
Konklusion: Tysklands klimapolitik med sine rigide mål kan i bedste fald reducere den planlagte stigning
i de globale emissioner med 1,6 %.
En lukning af de tyske kulkraftværker ville kun reducere
de globale emissioner med 0,55 %.
Klimaaftalen fra Paris gør det muligt for Kina at opnå en enorm stigning i CO2-udledningen, og i forhold
til det er Europas besparelser ubetydelige.
Kina og Indien bygger og driver et stort antal nye kulfyrede kraftværker, mens Tyskland ønsker
at lukke sine egne for at redde planeten.
På dette tidspunkt indser selv folk, der betragter CO2 som skadeligt for klimaet, at
politikken med at omfordele CO2-udledninger ikke har noget at gøre med klimabeskyttelse.
Tysklands klimapolitik om at ville redde planeten er et påskud
for yderligere omfordelingsplaner.
Hverken vores land eller verdens befolkning vil være tjent med, at vi bliver ved med at falde for denne klimaredningsløgn.