Už roky sa CO2 vykresľuje ako príčina škodlivého globálneho otepľovania
rôznymi pochybnými spôsobmi.
Na základe tejto falošnej tézy sa prijímajú zákony a ukladajú dane
s cieľom minimalizovať emisie CO2.
Európsku zelenú dohodu predstavila Európska komisia pod vedením Ursuly
von der Leyen koncom roka 2019.
Ide o koncepciu, ktorej cieľom je znížiť čisté emisie skleníkových plynov v EÚ do
roku 2050 na nulu a stať sa tak prvým kontinentom, ktorý sa stane klimaticky neutrálnym.
Zelená dohoda sa má stať ústredným prvkom politiky EÚ v oblasti klímy.
V dôsledku tejto politiky a jej zákonov smerujú dodávky energie priamo ku kolapsu, systematicky sa
ničí poľnohospodárstvo, zásobovanie potravinami, automobilový priemysel,
prosperita a mnohé ďalšie.
Toto ničenie sa zámerne falošne ospravedlňuje v prospech globálnej klímy a ľudstvo
je zradené a zapredané prostredníctvom nepravdy.
V nasledujúcej dokumentácii si môžete pozrieť prezentáciu v grafoch, ktorú
láskavo poskytol pán Friedhelm Rostan.
Odvoláva sa v ňom na štúdie nezávislých vedcov, ktoré jasne vyvracajú
falošnú teóriu, že CO2 je vinníkom globálneho otepľovania.
1. Je zmena klímy naozaj hrozbou?
A ak áno, ako?
Tento graf zobrazuje teplotnú krivku vo vzťahu k teplote Zeme v priebehu tisícročí,
ako aj časovú os s priemernými teplotami Zeme:
Modré oblasti znázorňujú chladné obdobia, oranžové oblasti teplé obdobia.
Poslednou takouto epochou je malá doba ľadová.
Táto ilustrácia sa týka vŕtania ľadovca.
Na časovej osi sa zobrazuje teplota na Zemi a obsah CO2 vo vzduchu.
Tu sa uvažuje o období pred 22 000 rokmi až 10 000 rokmi.
V prípade teplotných zmien je vidieť, že zmena obsahu CO2 nasleduje až po určitom čase,
a to približne o 600 až 1 300 rokov neskôr.
To naznačuje, že zmena obsahu CO2 vo vzduchu nemôže byť
príčinou zmeny teploty, ale skôr jej dôsledkom.
Vedci, ktorí v posledných desaťročiach sledovali príčiny dlhodobých
klimatických zmien, sú geológ Jan Veizer z Bochumu a astrofyzik
Nir Shaviv z Izraela.
Spoločne prišli na myšlienku, že medzi kozmickým žiarením a kolobehom
vody na Zemi musí existovať súvislosť.
Silnejšie kozmické žiarenie vytvára viac oblakov, a tým spôsobuje ochladzovanie.
Ale ako to funguje?
V 90. rokoch nasledovali Henrik Svensmark a Eigil Friis Christensen.
Zistili, že nižšie magnetické pole Slnka vedie k menšiemu počtu slnečných škvŕn, čo následne
spôsobuje oslabenie slnečného vetra.
V dôsledku toho sa na Zem dostáva viac kozmického žiarenia, čo vedie
k väčšej oblačnosti vo výške pod 3200 metrov.
V dôsledku toho sa viac slnečného svetla odráža do vesmíru, čím sa Zem ochladzuje.
Tento vzťah uznávajú aj seriózni klimatológovia.
Tento obrázok ukazuje, že priemerná teplota vzduchu na Zemi za posledných
3200 rokov pravidelne stúpala a klesala.
Teplotný cyklus trvajúci približne 1 000 rokov sa prekrýva s teplotným cyklom
trvajúcim približne 230 rokov.
V čase Rímskej ríše bolo teplo, v období sťahovania národov chladno, v stredoveku
opäť teplo, v renesancii chladno a približne od 18. storočia teploty opäť stúpajú.
Podnebie teda určuje slnko.
Dvestoročný cyklus slnečných škvŕn dosiahol svoje maximum na prelome tisícročí.
Už 9 000 rokov nie je taká aktívna ako okolo roku 2000!
2 Co2 a skleníkový efekt: pravda a lži o životne dôležitom stopovom plyne
Skleníkový efekt, známy skôr ako atmosférický efekt, zvyšuje priemernú teplotu na Zemi
o 33 stupňov Celzia z - 18 °C na + 15 °C, ako vypočítali odborníci
pomocou fyzikálnych zákonov o žiarení.
Z toho 60 %, t. j. 20 stupňov, tvorí vodná para a iba 15 %, t. j. 5 stupňov, oxid uhličitý.
Ako funguje skleníkový efekt?
Takzvaný skleníkový efekt predstavuje radiačnú bilanciu Zeme:
Slnko vyžaruje na Zem energiu, najmä svetlo.
Zem pohlcuje väčšinu svetla, zahrieva sa a odráža len malú časť.
Zem tiež vyžaruje teplo do vesmíru.
Niektoré plyny v atmosfére, najmä vodná para, ale aj CO2, pohlcujú
časť tepelného žiarenia Zeme, čo spôsobuje otepľovanie atmosféry.
V skratke:
Skleníkový efekt je pohlcovanie časti tepelného žiarenia Zeme vodnou parou,
CO2 a inými plynmi v ovzduší.
To vedie k zvýšeniu teploty na Zemi.
Absorpcia: Niektoré plyny môžu absorbovať tepelné žiarenie a premeniť
ho na kinetickú energiu (= ohrev).
Dochádza k tomu vo vlnových dĺžkach, ktoré nevychádzajú zo Slnka, ale zo zemského povrchu.
Ak sa využíva žiarenie určitej vlnovej dĺžky, považuje sa za nasýtené.
Potom sa hovorí o nasýtených absorpčných pásmach.
Absorpčné pásy CO2 sú do značnej miery nasýtené.
Záver: Na strane
16 výňatku "Môže človek zachrániť klímu?" píše Bennett a jeho tím:
Skleníkový účinok zvýšenia obsahu oxidu uhličitého v atmosfére sa do značnej
miery znižuje už existujúcim nasýtením jediného relevantného absorpčného pásma.
Táto skutočnosť sama osebe spochybňuje zmysel opatrení na ochranu klímy.
Takže sa nebojte väčšieho množstva CO2 v atmosfére!
Tento graf znázorňuje možné závislosti medzi množstvom CO2 a teplotou.
Horná zelená krivka je exponenciálna.
Lineárne v strede.
A spodná krivka je logaritmická.
Ukázalo sa, že závislosť je v skutočnosti logaritmická.
To znamená, že každá ďalšia jednotka
CO2 prispieva k nárastu teploty menej ako jeho predchodca.
So zvyšujúcou sa koncentráciou CO2 je situácia čoraz uvoľnenejšia!
Tento graf ukazuje, že každé ďalšie množstvo CO2 v ovzduší má
čoraz menší vplyv na teplotu Zeme!
Ďalší obrázok ukazuje, že CO2 je vlastne plyn života.
Výnos úrody sa zvyšuje so zvyšujúcim sa obsahom CO2.
Zhrňme si to: Klimatické
zmeny majú výlučne astrofyzikálne príčiny.
Niektorí však tvrdia, že pochádza zo skleníkového efektu
CO2. Ten síce existuje, ale je prakticky neúčinný.
Démonizovaný CO2 je v skutočnosti plyn života!
Tak prečo tie hysterické výkriky o klimatickej katastrofe?
3. Kto stojí za najväčšou lžou v dejinách ľudstva?
Nemecký manažér a obchodný novinár bol priamym svedkom vývoja
klimatickej lži: Hartmut Bachmann.
Vo svojej knihe "Lož o klimatickej katastrofe" píše:
Neexistuje žiadna klimatická katastrofa.
Je to fikcia.
Zrodila sa ako myšlienka, ako šokujúce módne slovo pred 20 rokmi (v polovici roku 1986).
Potom si našiel cestu do komerčných kruhov, kde sa len málo váhalo, ako by sa mohol predávať.
Inzeráty boli vyvesené.
Médiá sa ponáhľali, aby sa ako prvé zapojili do gigantického biznisu, ktorý teraz žije vlastným
životom a je podporovaný príslušnými zákonmi.
Timothy Wirth, predseda Nadácie OSN, povedal: "Musíme sa venovať tejto problematike
globálneho otepľovania.
Aj keď je teória globálneho otepľovania nesprávna, z hľadiska hospodárskej a environmentálnej
politiky postupujeme správne.
David Brower, člen Sierra Clubu a zakladateľ rôznych environmentálnych organizácií
vrátane Priateľov Zeme, vysvetľuje: "Cieľom
je teraz socialistická redistribučná spoločnosť, ktorá je správnym
ochrancom prírody a jedinou nádejou pre spoločnosť.
Christine Stewartová, bývalá kanadská ministerka životného prostredia, sa vyjadruje:
Nezáleží na tom, či je veda o globálnom otepľovaní úplne falošná.
[...] Zmena klímy ponúka najlepšiu príležitosť na nastolenie spravodlivosti a rovnosti vo svete.
Prof. Stephen Schneider, hlavný autor mnohých správ IPCC, uvádza:
"Musíme vytvárať desivé scenáre, robiť zjednodušené dramatické vyhlásenia a nerobiť
rozruch okolo akýchkoľvek pochybností.
[...] Každý z nás sa musí sám rozhodnúť, či chce
byť čestný alebo efektívny.
Michael Crichton opísal účinky takýchto výrokov a názorov vo
svojom trileri "Svet v strachu":
Ak sa hľadanie pravdy zamieňa s obhajobou politických záujmov,
snaha o poznanie sa redukuje na snahu o získanie moci.
[... ] Preto je prelínanie vedy a politiky hroznou kombináciou.
[...] Musíme sa uistiť, že to, čo prezentujeme svetu ako poznanie,
je skutočne objektívne a čestné.
Spolková agentúra pre životné prostredie tiež potvrdila, že absorpčné pásma
CO2 sú už do značnej miery nasýtené.
To znamená, že novo pridaný CO2 môže len mierne zvýšiť skleníkový efekt.
Tu je poučný dodatok k Mýtu 97: 97 % všetkých
vedcov súhlasí s tým, že súčasné globálne otepľovanie je spôsobené
emisiami CO2 spôsobenými človekom.
Analýza 12 000 vedeckých publikácií bola rozdelená do kategórií.
Dve kategórie, do ktorých bola zaradená väčšina dokumentov,
boli vyradené ako irelevantné.
Tento pochybný, selektívny výber cieľovej skupiny dosiahol požadovaný výsledok 97 %.
Na záver ešte dodatok k téme: Môže ľudstvo zachrániť klímu?
Takýto názov mala parížska konferencia o klíme, ktorú v roku 2015 zorganizoval Medzivládny panel pre zmenu klímy (IPCC).
Bolo teraz v takzvanej Parížskej dohode dohodnuté celosvetové zníženie emisií CO2 do roku 2030?
Vôbec nie!
Záväzky najvýznamnejších krajín v oblasti znižovania emisií vedú
k výraznému nárastu emisií CO2.
Záver: Nemecká klimatická politika so svojimi prísnymi cieľmi môže v najlepšom prípade znížiť plánovaný
nárast globálnych emisií o 1,6 %.
Odstavením nemeckých uhoľných elektrární by sa celosvetové
emisie znížili len o 0,55 %.
Parížska klimatická dohoda umožňuje Číne dosiahnuť obrovský nárast emisií CO2, v porovnaní
s ktorým sú úspory Európy zanedbateľné.
Čína a India stavajú a prevádzkujú veľké množstvo nových uhoľných elektrární, zatiaľ čo Nemecko chce odstaviť
svoje vlastné elektrárne, aby zachránilo planétu.
Dokonca aj ľudia, ktorí považujú CO2 za škodlivý pre klímu, si uvedomujú,
že politika prerozdeľovania emisií CO2 nemá nič spoločné s ochranou klímy.
Klimatická politika Nemecka, ktoré chce zachrániť planétu, je zámienkou
pre ďalšie plány prerozdeľovania.
Ani našej krajine, ani svetovej populácii nepomôže, ak budeme naďalej veriť tejto lži o záchrane klímy.