Ukrajna orosz csapatok általi megszállása 2022. február 24-én kezdődött - és
azóta is háború dúl ott.
A nyugati országok által azóta Ukrajnának
szállított számos fegyverszállítmány csak meghosszabbította
ezt a konfliktust - minden ellenkező értelmű biztosíték ellenére.
Hogy ez mit jelent az ukrajnai emberek számára, akik a szenvedések ellenére még mindig
kitartanak hazájukban, arról az alábbiakban egy közvetlenül érintett ukrán számol be.
Megerősíti a magas rangú katonatisztek, például Harald
Kujat volt tábornok, volt főfelügyelő, és
így a német fegyveres erők legmagasabb
rangú tisztjének értékelését is.
A NATO Katonai Bizottságának elnökeként a
NATO legmagasabb rangú tisztje is volt.
Ezt egy 2023 márciusában adott interjúban mondta:
Az isztambuli tárgyalásokon Oroszország a
jelek szerint beleegyezett volna abba, hogy 2022. február
23-i szintre vonja vissza fegyveres erőit... de megbízható
információk szerint Boris Johnson akkori brit miniszterelnök tavaly április
9-én Kijevben közbelépett, és megakadályozta
az aláírást.
Egy 2023 novemberében adott interjúban pedig Kujat volt tábornok arról számol be,
hogy a fegyverrendszerek nem tudják ellensúlyozni Ukrajna személyzeti veszteségeit.
Ukrán katonák százezrei estek volna el, vagy sebesültek volna
meg olyan súlyosan, hogy már nem lehetett volna bevetni őket.
Az ukrán hadsereg jelenleg rendkívül kritikus állapotban van.
Most pedig hallgassuk meg az ukrán lakos alapvetően fontos kérdéseit,
amelyek meglepő módon egybeesnek Kujat tábornok, a német Bundeswehr
és a NATO egykori csúcskatonájának kijelentéseivel.
Ezt egy 2023 márciusában adott interjúban mondta:
Talán egyszer majd felteszik a kérdést, hogy ki nem akarta megakadályozni ezt a háborút.
Szinte nem telik el nap anélkül, hogy ne érkeznének hírek valamilyen,
az orosz agresszióval szemben Ukrajnát támogató találkozóról.
A fő tenor:
Az Ukrajnával való szolidaritás még mindig erős, és mind a pénzügyi, mind
a katonai segítségnyújtás folytatódik, még akkor is, ha a lakosság egyre nagyobb
része egyre inkább megkérdőjelezi e segítségnyújtás célját.
Végül is a harctéren azért nincs előrelépés,
mert Ukrajnának még mindig nincsenek meg a lőszerek,
és még inkább nincsenek meg a hozzáértő katonák, akik
ezt a lőszert megfelelően használnák.
Ukrajna sokat hangoztatott úgynevezett nyári offenzívája
valójában nem volt valódi offenzíva, hanem legfeljebb egy
kis előrenyomulás néhány jelentéktelen helyen, és mostanra
még ez az előrenyomulás is teljesen megállt.
Sok szakértő szerint Oroszország most a maga
oldalán van az előny ebben a kimerítő háborúban.
Oroszország egyszerűen sokkal több erőforrással rendelkezik, mind
a haditechnika, mind a személyi állomány tekintetében.
A fronton elszenvedett veszteségek pótlására Ukrajnában egyre több katonai korú férfit
soroznak be, most már a katonasággal semmilyen
kapcsolatban nem álló civileket, diákokat, sőt
még a mentálisan vagy krónikusan betegeket sem kímélik.
A gazdaság egyre inkább összeomlik, és a háború miatt az
egész ország infrastruktúrája egyre inkább tönkremegy.
Ebben az összefüggésben érdekes egy interjú David Arachamiya
ukrán parlamenti képviselővel november 24-én. 2023.
David Arachamiya a kormánypárt, a Nép Szolgái frakcióvezetője.
A párt vezetője Volodimir Zelenszkij ukrán elnök.
David Arachamiya tehát az elnök egyik legközelebbi munkatársa.
A legfontosabb felismerés, ami ebből az interjúból kiderült:
A háború már 2022 áprilisában - mindössze két hónappal
a kitörése után - véget érhetett volna, ha Ukrajna elfogadja
Oroszország azon követelését, hogy semleges maradjon,
és ne csatlakozzon a NATO-szövetséghez.
Arachamiya szerint Putyin 2022. február 24-én kész
lett volna kivonni csapatait a határ mögül.
Zelenszkij ukrán elnök akkor még hajlott arra,
hogy beleegyezzen ebbe a követelésbe.
Zelenszkij 2022. április 5-én, a butsjai atrocitások után is azt
mondta, hogy továbbra is keresni kell a tárgyalási lehetőségeket.
2022 áprilisának első felében azonban Kijevbe
látogatott Boris Johnson volt brit miniszterelnök.
Arachamiya úgy emlékszik, hogy Johnson
akkoriban azt mondta, hogy nem bízik az oroszokban.
Johnsonnak sikerült meggyőznie az ukrán vezetést arról, hogy Oroszország
nem áll készen egy elhúzódó háborúra, és hogy Ukrajna nyugati
segítséggel legyőzheti az oroszokat a csatatéren, és visszafoglalhatja
a Donbassz és a Krím félszigetet.
Csak verekedjünk - mondta akkoriban
szó szerint Johnson, Arachamiya szerint.
Sajtóértesülések szerint Ukrajna és Oroszország béketárgyalásokat folytatott, és március
végén valóban közel álltak a megállapodáshoz.
A békeszerződést annak idején Isztambulban kellett volna aláírni.
Ez azonban nem történt meg, mert az ukrán fél
Johnson látogatása után megszakította a tárgyalásokat,
és úgy döntött, hogy egyszerűen harcolni fog
és győzni fog a csatatéren.
Az ukránoknak most már 1,5 éve a legnagyobb megpróbáltatásokkal
kell viselniük ennek a döntésnek a következményeit.
Az áldozatok pedig, mint mindig, a hétköznapi emberek, akik elveszítik
szeretteiket, otthonukat, egészségüket, gyakran az életüket stb.
Ebben a kontextusban 2 kérdés engedélyezett:
1. Vajon az úgynevezett nyugati támogatók valóban
Ukrajna érdekeit tartják-e szem előtt, amikor - Boris Johnsonhoz
hasonlóan - fegyverszállításaikkal egyre több ellenségeskedésre
bátorítják Ukrajnát?
Vagy inkább a saját céljaikat érik el az ukrán
katonák, az egész ukrán lakosság és az ukrán
gazdaság kárára, hogy megint csak a háborúkból
és válságokból profitáljanak?
2. Kinek az érdekeit szolgálják valójában azok, akik Ukrajnában hatalmon
vannak, és akik szeretik magukat a nép szolgáinak nevezni?
Nem járt volna Ukrajna sokkal jobban, ha annak idején valóban aláírtak volna egy békeszerződést,
amely szerint Ukrajna semlegességre kötelezte volna magát, és így továbbra is
összekötő kapocs maradt volna Kelet (Oroszország, Kína stb.) és Nyugat között,
ahogyan földrajzi fekvése és történelme miatt mindig is volt?
Független bíróságokra és független médiára
van szükség, amelyek fényt derítenek a valódi háttérre,
és nem riadnak vissza a kritikus kérdések feltevésétől,
hogy tisztázzák ezeket a kérdéseket.
A fenti információkat is sürgősen terjeszteni kell, hogy Európában és Ukrajnában újragondolásra kerüljön sor, és a felelősöket megfelelően felelősségre vonják.