Invázia ruských vojsk na Ukrajinu sa začala 24. februára 2022 a odvtedy
tam zúri vojna.
Mnohé dodávky zbraní zo západných
krajín na Ukrajinu odvtedy tento konflikt
len predĺžili - napriek všetkým ubezpečeniam o opaku.
O tom, čo to znamená pre ľudí na Ukrajine, ktorí sa napriek všetkému utrpeniu
stále držia vo svojej vlasti, informuje Ukrajinec, ktorého sa to priamo týka.
Potvrdzuje to aj hodnotenie vysokopostavených vojenských dôstojníkov,
ako napríklad bývalého generála Haralda Kujata, bývalého
generálneho inšpektora, a teda najvyššieho dôstojníka
nemeckých ozbrojených síl.
Vo funkcii predsedu Vojenského výboru NATO bol zároveň
najvyššie postaveným dôstojníkom NATO.
V jednom z rozhovorov v marci 2023 povedal:
Na rokovaniach v Istanbule Rusko zrejme
súhlasilo so stiahnutím svojich ozbrojených síl
na úroveň z 23. februára 2022... ale podľa dôveryhodných
informácií 9. apríla minulého roka v Kyjeve zasiahol vtedajší britský
premiér Boris Johnson a zabránil
podpisu.
A v nedávnom rozhovore z novembra 2023 bývalý generál Kujat uvádza,
že zbraňové systémy nemôžu nahradiť straty ukrajinského personálu.
Státisíce ukrajinských vojakov by padli alebo boli tak
ťažko zranení, že by už nemohli byť nasadení.
Ukrajinská armáda je v súčasnosti v mimoriadne kritickom stave.
Teraz si vypočujte zásadne dôležité otázky tohto ukrajinského obyvateľa,
ktoré sa prekvapujúcim spôsobom zhodujú s vyjadreniami generála (v zálohe)
Kujata, bývalého najvyššieho vojaka nemeckého Bundeswehru aj NATO.
V jednom z rozhovorov v marci 2023 povedal:
Možno sa raz bude klásť otázka, kto nechcel zabrániť tejto vojne.
Takmer niet dňa, aby sa neobjavili správy o nejakom
stretnutí na podporu Ukrajiny proti ruskej agresii.
Hlavným motívom je:
Solidarita s Ukrajinou je stále silná a finančná aj vojenská
pomoc sa bude poskytovať aj naďalej, aj keď čoraz väčšia časť
obyvateľstva stále viac spochybňuje účel tejto pomoci.
Koniec koncov, na bojisku sa nedosahuje žiadny
pokrok, pretože Ukrajine stále chýba munícia
a ešte viac schopní vojaci, ktorí by túto muníciu
správne používali.
Toľko propagovaná tzv. letná ofenzíva Ukrajiny v
skutočnosti nebola skutočnou ofenzívou, ale prinajlepšom
malým postupom na niekoľkých bezvýznamných miestach,
a aj tento postup sa teraz úplne zastavil.
Podľa mnohých expertov má Rusko v tejto
opotrebovacej vojne výhodu na svojej strane.
Rusko má jednoducho oveľa viac zdrojov, a to tak z
hľadiska vojenskej techniky, ako aj personálu.
Aby sa nahradili straty na fronte, na Ukrajine sa povoláva čoraz viac mužov
vo vojenskom veku, teraz sú ušetrení
aj civilisti bez akéhokoľvek vzťahu k armáde,
študenti, dokonca aj duševne alebo chronicky chorí.
Hospodárstvo sa čoraz viac rúca a vojna čoraz
viac ničí infraštruktúru v celej krajine.
V tejto súvislosti je zaujímavý rozhovor s ukrajinským
poslancom Davidom Arachamijom z 24. novembra 2023.
David Arachamiya je vedúcim parlamentnej skupiny vládnucej strany Služobníci ľudu.
Na čele tejto strany stojí ukrajinský prezident Volodymyr Zelenskyj.
David Arachamiya je preto jedným z najbližších spolupracovníkov prezidenta.
Najdôležitejšie zistenie, ktoré vyplynulo z tohto
rozhovoru: Vojna sa mohla skončiť už v apríli 2022
- len dva mesiace po jej vypuknutí -, keby Ukrajina
súhlasila s požiadavkou Ruska zostať neutrálna
a nevstúpiť do aliancie NATO.
Podľa Arachamija by bol Putin pripravený stiahnuť
svoje jednotky za hranice 24. februára 2022.
Ukrajinský prezident Zelenskyj bol vtedy
ešte naklonený tejto požiadavke.
Aj po zverstvách v Butši Zelenskyj 5. apríla 2022 povedal,
že by sa stále mali hľadať možnosti na rokovania.
V prvej polovici apríla 2022 však Kyjev navštívil
bývalý britský premiér Boris Johnson.
Arachamiya si spomína, že Johnson
vtedy povedal, že Rusom nedôveruje.
Johnsonovi sa podarilo presvedčiť ukrajinské vedenie,
že Rusko nie je pripravené na dlhotrvajúcu vojnu
a že Ukrajina môže s pomocou Západu poraziť Rusov
na bojisku a získať späť Donbas a Krym.
Len sa poďme biť - Johnson to vraj
vtedy podľa Arachamiya povedal doslova.
Podľa mediálnych správ Ukrajina a Rusko v tom čase viedli mierové rokovania a koncom
marca boli skutočne blízko k dosiahnutiu dohody.
Mierová dohoda mala byť v tom čase podpísaná v Istanbule.
To sa však nestalo, pretože ukrajinská
strana po Johnsonovej návšteve prerušila rokovania
a v skutočnosti sa rozhodla jednoducho bojovať
a zvíťaziť na bojisku.
Dôsledky tohto rozhodnutia znášajú Ukrajinci
už 1,5 roka s najväčšími ťažkosťami.
A obeťami sú ako vždy obyčajní ľudia, ktorí prichádzajú
o svojich blízkych, domovy, zdravie, často aj o život atď.
V tejto súvislosti sú povolené 2 otázky:
1. Majú takzvaní podporovatelia na Západe skutočne
na srdci najlepšie záujmy Ukrajiny, keď - podobne ako Boris
Johnson - svojimi dodávkami zbraní povzbudzujú Ukrajinu, aby sa
zapájala do čoraz väčšieho nepriateľstva?
Alebo skôr dosahujú svoje vlastné ciele
na úkor ukrajinských vojakov, celého ukrajinského
obyvateľstva a ukrajinskej ekonomiky, aby opäť
zarobili na vojnách a krízach?
2. čie záujmy v skutočnosti sledujú tí, ktorí sú na Ukrajine
pri moci a ktorí sa radi nazývajú služobníkmi ľudu?
Nebolo by pre Ukrajinu oveľa lepšie, keby bola v tom čase skutočne podpísaná mierová
zmluva, podľa ktorej by sa Ukrajina zaviazala k neutralite a zostala by tak
spojovacím článkom medzi Východom (Ruskom, Čínou atď.) a Západom, ako
to bolo vždy vzhľadom na jej geografickú polohu a históriu?
Na objasnenie týchto otázok sú potrebné
nezávislé súdy a nezávislé médiá, ktoré
objasnia skutočné pozadie a nebudú sa
vyhýbať kladeniu kritických otázok.
Uvedené informácie sa musia urýchlene rozšíriť, aby sa v Európe a na Ukrajine prehodnotili a zodpovední boli náležite volaní k zodpovednosti.