Invazija ruskih čet v Ukrajino se je začela 24. februarja 2022 in od
takrat tam divja vojna.
Številne dobave orožja, ki so
jih zahodne države od takrat dobavile Ukrajini,
so kljub vsem nasprotnim zagotovilom le podaljšale ta konflikt.
O tem, kaj to pomeni za prebivalce Ukrajine, ki kljub vsemu trpljenju še vedno
vztrajajo v domovini, v nadaljevanju poroča Ukrajinec, ki je neposredno prizadet.
Potrjuje tudi ocene visokih vojaških častnikov, kot
je nekdanji general Harald Kujat, nekdanji
generalni inšpektor in s tem najvišji
častnik v nemških oboroženih silah.
Kot predsednik Natovega vojaškega odbora
je bil tudi najvišji Natov častnik.
To je povedal v intervjuju marca 2023:
Na pogajanjih v Istanbulu se je Rusija
očitno strinjala, da bo umaknila svoje oborožene
sile na raven iz 23. februarja 2022 ... vendar je
po zanesljivih informacijah 9. aprila lani v Kijevu posredoval takratni
britanski premier Boris Johnson in
preprečil podpis sporazuma.
V nedavnem intervjuju iz novembra 2023 nekdanji general Kujat poroča,
da oborožitveni sistemi ne morejo nadomestiti izgube ukrajinskega osebja.
Več sto tisoč ukrajinskih vojakov bi padlo ali bilo tako
hudo ranjenih, da jih ne bi bilo več mogoče napotiti.
Ukrajinska vojska je trenutno v izjemno kritičnem stanju.
Zdaj pa prisluhnite bistvenim vprašanjem tega ukrajinskega prebivalca,
ki se presenetljivo ujemajo z izjavami generala (v pokoju) Kujata, nekdanjega
vrhunskega vojaka nemškega Bundeswehra in Nata.
V intervjuju marca 2023 je dejal:
Morda se bo nekega dne zastavilo vprašanje, kdo ni želel preprečiti te vojne.
Skorajda ni dneva, ko ne bi poročali o kakšnem
srečanju v podporo Ukrajini proti ruski agresiji.
Glavni tenor je:
Solidarnost z Ukrajino je še vedno močna, finančna in vojaška
pomoč pa se bo še naprej zagotavljala, čeprav vedno večji
del prebivalstva vse bolj dvomi o namenu te pomoči.
Navsezadnje na bojišču ni napredka,
ker Ukrajina še vedno nima streliva,
še bolj pa sposobnih vojakov, ki bi to
strelivo pravilno uporabljali.
Tako imenovana poletna ofenziva, o kateri se je veliko
govorilo, v resnici ni bila prava ofenziva, ampak kvečjemu
majhen napredek na nekaj nepomembnih mestih, a tudi
ta napredek se je zdaj popolnoma ustavil.
Po mnenju številnih strokovnjakov ima Rusija v tej
vojni za izčrpavanje zdaj prednost na svoji strani.
Rusija ima preprosto veliko več sredstev, tako
v smislu vojaške tehnologije kot osebja.
Da bi nadoknadili izgube na fronti, v Ukrajini vpoklicujejo vse več moških
v vojaški starosti, zdaj pa tudi civiliste
brez kakršne koli povezave z vojsko, študente,
celo duševno ali kronično bolne.
Gospodarstvo vse bolj propada, vojna pa vse
bolj uničuje infrastrukturo po vsej državi.
V zvezi s tem je zanimiv intervju z ukrajinskim
poslancem Davidom Arachamijo z dne 24. novembra 2023.
David Arachamiya je vodja poslanske skupine vladajoče stranke Služabniki ljudstva.
Vodja te stranke je ukrajinski predsednik Volodimir Zelenskiy.
David Arachamiya je zato eden od predsednikovih najtesnejših sodelavcev.
Najpomembnejše spoznanje, ki ga je prinesel ta intervju:
Vojna bi se lahko končala že aprila 2022 - le dva
meseca po izbruhu -, če bi Ukrajina pristala
na zahtevo Rusije, da ostane nevtralna in se
ne pridruži zavezništvu Nato.
Putin naj bi bil po besedah Arachamije pripravljen
umakniti svoje enote za mejo 24. februarja 2022.
Ukrajinski predsednik Zelenski je bil takrat
še vedno naklonjen tej zahtevi.
Zelenskiy je 5. aprila 2022 dejal, da je treba tudi po grozodejstvih
v Butši še vedno iskati možnosti za pogajanja.
V prvi polovici aprila 2022 pa je Kijev obiskal
nekdanji britanski premier Boris Johnson.
Arachamija se spominja, da je
Johnson takrat dejal, da Rusom ne zaupa.
Johnsonu je uspelo prepričati ukrajinsko vodstvo,
da Rusija ni pripravljena na dolgotrajno vojno in
da lahko Ukrajina s pomočjo Zahoda premaga Ruse na
bojišču ter ponovno osvoji Donbas in Krim.
Preprosto se bojujmo - Johnson naj bi po
besedah Arachamiye to takrat dobesedno izrekel.
Po poročanju medijev sta Ukrajina in Rusija v tem času vodili mirovna pogajanja
in bili konec marca dejansko blizu dogovora.
Mirovni sporazum bi moral biti takrat podpisan v Istanbulu.
Vendar se to ni zgodilo, saj je ukrajinska
stran po Johnsonovem obisku prekinila pogajanja
in se dejansko odločila, da se bo preprosto
borila in zmagala na bojišču.
Ukrajinci že 1,5 leta z največjimi težavami
prenašajo posledice te odločitve.
Žrtve pa so kot vedno navadni ljudje, ki izgubijo svoje
bližnje, domove, zdravje, pogosto tudi življenje itd.
V tem kontekstu sta dovoljeni 2 vprašanji:
1. Ali imajo tako imenovani podporniki na
Zahodu res najboljše interese Ukrajine, ko jo
- tako kot Boris Johnson - z dobavo orožja spodbujajo
k vedno večjim sovražnostim?
Ali pa raje dosegajo svoje cilje na račun
ukrajinskih vojakov, celotnega ukrajinskega
prebivalstva in ukrajinskega gospodarstva, da
bi z vojnami in krizami znova zaslužili?
2. čigavim interesom v resnici služijo tisti, ki so na oblasti
v Ukrajini in se radi imenujejo služabniki ljudstva?
Ali ne bi bilo za Ukrajino veliko bolje, če bi bila takrat dejansko podpisana
mirovna pogodba, po kateri bi se Ukrajina zavezala k nevtralnosti
in tako ostala vez med Vzhodom (Rusijo, Kitajsko itd.) in Zahodom, kar
je zaradi svoje geografske lege in zgodovine vedno bila?
Za razjasnitev teh vprašanj so potrebna
neodvisna sodišča in neodvisni mediji, ki osvetljujejo
resnično ozadje in se ne izogibajo postavljanju
kritičnih vprašanj.
Zgornje informacije je treba nujno razširiti, da bi v Evropi in Ukrajini ponovno premislili in da bi odgovorni za to ustrezno odgovarjali.