Ryska truppers invasion av Ukraina inleddes den 24 februari 2022 - och krig har
rasat där sedan dess.
De många vapenleveranserna från
västländer till Ukraina sedan dess har bara
förlängt denna konflikt - trots alla försäkringar om motsatsen.
Vad detta innebär för de människor i Ukraina som fortfarande håller ut i sitt
hemland trots allt lidande rapporteras nedan av en ukrainare som är direkt drabbad.
Den bekräftar också bedömningarna av högt uppsatta militärer,
såsom den tidigare generalen Harald Kujat, den tidigare
generalinspektören och därmed den högst uppsatta
officeren i den tyska försvarsmakten.
I egenskap av ordförande för NATO:s militärkommitté
var han också NATO:s högst rankade officer.
Det sade han i en intervju i mars 2023:
I Istanbulförhandlingarna hade Ryssland uppenbarligen
gått med på att dra tillbaka sina väpnade styrkor till
nivån den 23 februari 2022... men enligt tillförlitliga
uppgifter ingrep den dåvarande brittiska premiärministern Boris Johnson i Kiev
den 9 april förra året och förhindrade
en underskrift.
Och i en färsk intervju från november 2023 rapporterar den tidigare generalen
Kujat att vapensystem inte kan kompensera för Ukrainas personalförluster.
Hundratusentals ukrainska soldater skulle ha stupat eller
skadats så svårt att de inte längre kunde sättas in.
Den ukrainska armén befinner sig för närvarande i ett ytterst kritiskt tillstånd.
Lyssna nu på de fundamentalt viktiga frågorna från denna ukrainska invånare,
som på ett överraskande sätt sammanfaller med uttalandena från general (ret.) Kujat,
den tidigare högsta soldaten i både det tyska Bundeswehr och Nato.
Det sade han i en intervju i mars 2023:
Kanske kommer man en dag att ställa sig frågan vem som inte ville förhindra detta krig.
Det går nästan inte en dag utan rapporter om någon form
av möte till stöd för Ukraina mot Rysslands aggression.
Den viktigaste tenoren är:
Solidariteten med Ukraina är fortfarande stark och både ekonomiskt och
militärt stöd kommer att fortsätta att ges, även om allt större delar
av befolkningen i allt högre grad ifrågasätter syftet med detta stöd.
Det finns trots allt inga framsteg på slagfältet
eftersom Ukraina fortfarande saknar ammunition
och, ännu mer, de kapabla soldaterna som kan använda
denna ammunition på rätt sätt.
Ukrainas mycket omskrivna så kallade sommaroffensiv
var i själva verket ingen riktig offensiv, utan i bästa
fall ett litet framsteg på några obetydliga platser,
och även detta framsteg har nu helt stannat av.
Enligt många experter har Ryssland nu övertaget
på sin sida i detta utnötningskrig.
Ryssland har helt enkelt mycket större resurser, både
när det gäller militär teknik och personal.
För att kompensera för förlusterna vid fronten inkallas allt fler män i militär
ålder till värnplikt i Ukraina, och nu skonas
inte heller civila utan någon koppling till det
militära, studenter, inte ens mentalt eller kroniskt sjuka.
Ekonomin kollapsar mer och mer, och infrastrukturen
i hela landet förstörs alltmer av kriget.
En intervju med den ukrainske parlamentsledamoten David Arachamiya
från den 24 november är intressant i detta sammanhang 2023.
David Arachamiya är parlamentarisk gruppledare för regeringspartiet Servants of the People.
Ledare för detta parti är Ukrainas president Volodymyr Zelenskij.
David Arachamiya är därför en av presidentens närmaste medarbetare.
Den viktigaste insikten från denna intervju: Kriget
kunde ha avslutats redan i april 2022 - bara två månader
efter att det bröt ut - om bara Ukraina hade gått
med på Rysslands krav på att förbli neutralt
och inte gå med i Nato-alliansen.
Enligt Arachamiya skulle Putin ha varit beredd att dra tillbaka
sina trupper bakom gränsen den 24 februari 2022.
Ukrainas president Zelenskiy var vid den tidpunkten
fortfarande benägen att gå med på detta krav.
Även efter grymheterna i Butsha sade Zelenskij den 5 april 2022 att
man fortfarande borde försöka hitta möjligheter till förhandlingar.
Under första halvan av april 2022 besökte dock den
tidigare brittiska premiärministern Boris Johnson Kiev.
Arachamiya minns att Johnson vid den tidpunkten
sade att han inte hade något förtroende för ryssarna.
Johnson lyckades övertyga den ukrainska ledningen om
att Ryssland inte var redo för ett utdraget krig och
att Ukraina kunde besegra ryssarna på slagfältet med
hjälp av väst och återta Donbass och Krim.
Låt oss bara slåss - Johnson sägs bokstavligen
ha sagt det vid den tiden, enligt Arachamiya.
Enligt medieuppgifter förde Ukraina och Ryssland fredsförhandlingar vid den tidpunkten och var
faktiskt nära att nå en överenskommelse i slutet av mars.
Fredsavtalet borde ha undertecknats i Istanbul vid den tidpunkten.
Detta skedde dock inte eftersom den ukrainska
sidan avbröt förhandlingarna efter Johnsons besök
och faktiskt bestämde sig för att helt enkelt
slåss och vinna på slagfältet.
Ukrainarna har nu tvingats bära konsekvenserna av
detta beslut i 1,5 år med de största svårigheterna.
Och offren är, som alltid, vanliga människor som förlorar
sina nära och kära, sina hem, sin hälsa, ofta sina liv osv.
2 frågor är tillåtna i detta sammanhang:
1. Har de så kallade anhängarna i väst verkligen
Ukrainas bästa för ögonen när de - som Boris Johnson
- uppmuntrar Ukraina att delta i fler och fler fientligheter
med hjälp av sina vapenleveranser?
Eller uppnår de snarare sina egna mål på bekostnad
av de ukrainska soldaterna, hela den ukrainska befolkningen
och den ukrainska ekonomin, så att man än en gång
kan tjäna pengar på krig och kriser?
2. Vems intressen tjänar egentligen de makthavare
i Ukraina som gärna kallar sig folkets tjänare?
Hade det inte varit mycket bättre för Ukraina om ett fredsavtal faktiskt hade undertecknats
vid den tidpunkten, enligt vilket Ukraina skulle ha förbundit sig till neutralitet
och därmed förblivit en länk mellan öst (Ryssland, Kina osv.) och väst, vilket landet
alltid har varit på grund av sitt geografiska läge och sin historia?
Det behövs oberoende domstolar och oberoende
medier som belyser den verkliga bakgrunden och inte
drar sig för att ställa kritiska frågor
för att klargöra dessa frågor.
Ovanstående information måste också snarast spridas så att en omprövning sker i Europa och Ukraina och de ansvariga ställs till svars på vederbörligt sätt.