Mūsu bērni jau bija galvenie upuri koronavīrusa krīzes laikā.
Pēdējie trīs gadi ar biedējošu skaidrību ir parādījuši, cik maz cieņas valsts
iestādēs ir ne tikai pret bērniem un jauniešiem, bet arī pret vecākiem
kā viņu aprūpētājiem.
Saskaņā ar ANO Konvenciju par bērna tiesībām valstij ir pienākums nodrošināt bērniem izglītojošus
pasākumus, lai cita starpā pasargātu viņus no seksuālas vardarbības.
Bet tā vietā, lai no tā pasargātu, mūsu bērni tiek gatavoti
seksuālai vardarbībai!
Jo oficiālajos dokumentos ir skaidri norādīts, ka seksuālajai izglītībai mūsdienās
ir jānodrošina, lai mazi bērni pēc iespējas agrāk sāktu nodarboties ar seksu.
Tajā pašā laikā vecāki arvien biežāk tiek atņemtas viņu pašu kā audzinātāju tiesības,
ja viņi neievēro šīs vadlīnijas un vēlas pasargāt savus bērnus no tām.
Pēc psiholoģes un sistēmiskās ģimenes terapeites Dr. Andrea Christidis un bijušā Tīringenes
Valsts kriminālpolicijas biroja prezidenta Uwe Kranz iniciatīvas pasākums notika MWGFD paspārnē [
Mediziner und Wissenschaftler für Gesundheit, Freiheit und Demokratie e.V.]
ar nosaukumu: 28. septembrī notika sen nokavēta preses
konference par šo tematu.
Ar MWGFD laipnu atļauju Kla.TV šeit piedāvā 20 minūšu kopsavilkumu no gandrīz sešas
stundas ilgā preses simpozija, kurā uzstājās eksperti, kas atklāja sistēmu.
Filma drastiski parāda, kā valsts iestāžu rīcība var apdraudēt bērnu labklājību
un cik maz sakara ģimenes tiesībām ir ar ģimeni - jo struktūras, kas ir pakļautas korupcijai,
un apšaubāma ekspertu sistēma ļauj jauniešu labklājības iestādēm un tiesām patvaļīgi
atņemt bērnus.
PVDD un visi, kam rūp mūsu bērnu labklājība, vēlas, lai šis jautājums kā sarkana brīdinājuma
signāllampiņa ik dienu tiktu aktualizēts visiem mūsu līdzpilsoņiem.
Tādēļ mums visiem ir jānodrošina, lai šī informācija tiktu izplatīta plašā mērogā.
Visi tiesneši, prokurori, skolotāji, pedagogi un jo īpaši ārsti ir jāinformē un jāaicina
darīt visu iespējamo, lai nosusinātu šo neaprakstāmo purvu un izbeigtu
pedofiliju kā dzīvesveidu.
Secinājumam jābūt šādam: Mums ir vajadzīgi drosmīgi cilvēki.
Klusēšanas un slēpšanās laiks ir beidzies.
Tagad tas ir atkarīgs no visiem.
Uz spēles ir likts ne mazāk kā mūsu bērnu aizsardzība.
Tagad mums ir divkārša vajadzība pēc psihoterapijas bērniem.
Spēka atslēga ir piekļuve bērnam.
Šie bērnu seksa aprindas darbojas mūsu sabiedrības augstākajos līmeņos.
Tas ir vienkārši pārāk nežēlīgi, lai cilvēka prāts to spētu aptvert.
Parastās vecāku izglītības vietā skolotāji un valsts iestādes
pārņems bērnu izglītību...
Kur ir mūsu Pamatlikuma 6. pants, kas aizsargā vecāku tiesības?
Un, pats galvenais, lai izvilktu to no apakšas, kur ir mūsu bērnu
tiesības, bērna intereses?
Kā es varu zināt, ka maskas ir bīstamas, kamēr manā priekšā divi bērni guļ miruši?
Tas bija Bavārijas tiesnesis.
Bērni bija ne tikai galvenie tā dēvētās kroņa pandēmijas upuri, piemēram, ar apšaubāmu skolu
vai bērnudārzu slēgšanu, slēgšanu, pilnīgi nevajadzīgām pārbaudēm, obligātām maskām,
kas izraisa slimības, un dzīvībai bīstamām tā dēvētajām Kovid vakcīnām.
Desmitiem gadu desmitiem daudzi bērni Vācijā ir vairāk vai mazāk neaizsargāti
pakļauti dažādu iestāžu, diemžēl arī valsts, uzbrukumiem.
Šī aizsardzība ir vairāk nekā nepieciešama visneaizsargātākajiem mūsu sabiedrības locekļiem -
kā ikviens varēs atzīt šī simpozija laikā - šajā pilnīgi trakajā cilvēces vēstures
laikmetā, kurā mēs pašlaik atrodamies.
Bērnu aprūpe un audzināšana ir vecāku dabiskās tiesības, un šis formulējums ir ļoti svarīgs,
vecāku dabiskās tiesības un pienākums, kas viņiem uzlikts pirmām kārtām.
Valsts kopiena uzrauga šīs darbības.
Šāda ir Pamatlikuma redakcija.
Ja ieskatāties tuvāk, tad tas viss būtībā ir laika izšķiešana.
Jo realitātē realitāte patiesībā izskatās citādi.
Ņemsim par piemēru to, ka Corona pasākumu sekas joprojām turpinās, un īpaši
mūsu bērni ir kļuvuši par upuriem.
73% no visiem bērniem un jauniešiem cieš no psiholoģiskā stresa.
Galu galā starpministriju darba grupas galīgais ziņojums
Šā gada 8. februārī konstatēta koronas ietekme uz veselību.
Ja valsts kaut ko tādu pamana un nereaģē, bet tā vietā nekavējoties pieprasa jūlijā atkal vakcinēt
bērnus, tad tas man parāda, ka tai nav nekāda sakara ar Pasaules bērnu aizsardzības dienu.
Ja runa patiešām būtu par bērnu aizsardzību, būtu jāveic pavisam
citi pasākumi, proti, jāsauc pie atbildības tie, kas to organizēja.
Koronas perioda laikā mēs esam sastapušies ar apgalvojumiem, ka bērni apdraud
savus vecvecākus, vecākus, skolotājus.
Un tieši tas arī ir noticis - šī vecāku lomas maiņa no valsts puses.
Ideja bija tāda, ka bērniem jāizrāda uzmanība pret pieaugušajiem, jāsamazina viņu
bailes, pretī jāvalkā maskas, obligāti jāpārbauda un tā tālāk.
Bērni baidījās, ka viņi varētu kādu nogalināt.
Tas, kas tika darīts ar bērniem, bija neticami.
Vecāku dabiskās tiesības šeit tiek atņemtas ar vienkāršu tiesisko regulējumu, kas turklāt
ir tik neskaidrs, ka neviens nezina, kad un ar kādu intensitāti šāda
iejaukšanās ir pamatota.
Jo kad ir apdraudēta bērna fiziskā, garīgā un emocionālā labklājība?
Jo vecāki nevēlas novērst briesmas.
Kāds apdraudējums tas ir?
Un kādus līdzekļus vecākiem vajadzētu izmantot, ja bērns to nevēlas?
Viena lieta ir apvērst atbildību, bet pavelt vainu uz bērnu, kad es saku,
ka tas ir jūsu vaina, ja ar viņu tā notiek, ir pavisam kas cits.
Tas nozīmē, ka valsts ir izdarījusi tik nopietnu sekundāru apdraudējumu bērna labklājībai,
ka, manuprāt, to vairs nevar novērst.
Un viņiem nav nekādas vēlmes samierināties ar visiem noziedzīgajiem
nodarījumiem, ko viņi ir izraisījuši.
Runas traucējumi, kontakta kautrība un depresija bija tikai dažas no testa sekām, kā
arī bērnu psihologu diagnosticētā masku mānija un noslēgtība.
Un vēsturnieki, piemēram, Mihaels Huters, ar kuru man nesen bija tas gods tikties klātienē, apgalvo,
ka vēl nekad vēsturē bērnu aizsardzība nav tikusi pārvērsta par
aizsardzību pret bērniem.
Katru gadu mēs veicam vairāk nekā 35 000 tā saukto "ievietošanu mājās".
Koronas periodā īpaši daudz bērnu tika izņemti, jo, atsākoties skolas gaitām,
viņi neapmeklēja skolu, jo viņu vecāki atteicās, ka viņu bērniem
tiek uzliktas maskas vai ka tiek izmantoti testa stienīši.
Un tad bērni tika izņemti, un ne tikai viens bērns,
bet arī pārējie.
Tas ir neticami, kas notika.
Tas nozīmē, ka valsts var vienkārši apturēt skolu, bet vecākiem nav atļauts aizsargāt savus bērnus.
Ja jūs iedomājaties, kā viņu bērni tiek atņemti un pēc tam ievietoti iestādēs,
un juristi tos izdzen cauri, neiedziļinoties faktos, un tad es nonāku pie problēmas,
ka tas, ko saka jauniešu labklājības dienesti, ir vienkārši pieņemts.
Un viņiem nav nekādu iespēju, piemēram, Civilprocesa kodeksā, protams, ne pagaidu
noregulējuma rīkojumā, un tāda pati problēma ir arī pamatlietā.
Piemēram, netiek uzklausīti liecinieki.
Ne krāpšanas process, ne kas cits.
Un liktenīgi ir tas, ka šīs ir neklātienes procedūras.
Tas nozīmē, ka iedzīvotāji nevar kontrolēt to, kas notiek iekšienē.
Protams, bērna izņemšana no ģimenes var būt laba lieta.
Šajā gadījumā abi zēni, kuri bija vairākkārt izvaroti, protams, tika
atņemti no LGBT dzimuma paraugpāra Zulock1.
Cienījamie Zulka kungs un kundze, šie divi jauki vīri, protams, tagad tiek tiesāti.
Tas notiks ASV... Viņiem nav labu izredžu.
Viņiem būs grūti.
Tāpēc Vācijā mēs tos atkal izdosim, protams, tas nav nemaz tik slikti.
Un šī vardarbība notiek ne tikai sociālajā vidē.
Tas pastāv daudzās iestādēs.
Kāpēc nav tā, kas būtu pašsaprotami, ka viņiem tas ir administratīvajās tiesībās, kāpēc tiesneši
ģimenes lietās parasti nepieprasa un nepārbauda jauniešu labklājības biroja lietas?
Un visur, kur mēs ejam, valda baiļu atmosfēra.
Citiem vārdiem sakot, neviens pat neuzdrošinās iebilst tiesai, lai pierādītu,
ka tas, ko apgalvo tiesa, nav taisnība.
Runājot par bērniem, mums Polijā ir dažādas
iestādes, kas rūpējas par bērniem, aprūpētāji, kuratori,
poļu valodā tos bieži tā sauc.
Un viņi atzīst, ka tas daļēji atšķiras no tā, kā to redz tiesa.
Taču viņi nekad neuzdrošināsies šeit atvērt muti, jo
visur valda baiļu atmosfēra.
Kā tas vispār var notikt, ka kaut kas tāds ir iespējams?
Mums ir koruptīvas struktūras jauniešu labklājības un ģimenes tiesību sistēmā.
SGB VIII 8.a pants tika ieviests 2005. gadā.
Tas ir tik svarīgi, jo šajā punktā ir mainīts pierādīšanas pienākums.
Tas nozīmē, ka jauniešu labklājības dienests apgalvo, ka vecāki apdraud bērna
labklājību, un vecākiem tagad ir jāpierāda, ka viņi neapdraud bērna labklājību.
Par to ir jādomā.
Šo punktu sauc arī par aizsardzības rīkojumu.
Aizsardzības pilnvaras ir kļuvušas pārmērīgas un vairs nav saprotamas.
Kopš 1989. gada ANO Konvencijā par bērna tiesībām ir uzsvērts valsts pienākums nodrošināt
bērniem izglītojošus pasākumus, lai pasargātu viņus no seksuālas vardarbības.
Pašlaik notiek pretējais.
Viņi ir sagatavoti seksuālai vardarbībai.
Mums ir jārēķinās ar fizisku, psiholoģisku un seksuālu vardarbību bērnu namos.
Runa ir par spīdzināšanu un slepkavībām jeb, iespējams, pat pašnāvībām, kas
ir ļoti apšaubāmi, Vācijas iestāžu uzraudzībā un piesegšanā.
Pagājušajā gadā BKA tika ziņots par 15 000 seksuālās vardarbības gadījumiem.
Tas ir par 7,5 % vairāk nekā iepriekšējos gados.
Ja laika rindā atgriezīsieties atpakaļ, redzēsiet, ka katru gadu pieaugums
ir aptuveni 3, 4 vai 5 procenti.
Citiem vārdiem sakot, gadījumu skaits nevis samazinās, bet gan ievērojami pieaug.
Un 149 000 ļaunprātīgas izmantošanas gadījumu kartēšanas gadījumos bērni ir nesamērīgi
iesaistīti, 42 ielās, un mums nav tumšā lauka pētījumu, ne līdz šodienai.
BKA šajā jomā neko nav darījusi.
PVO un ANO dokumentos ir skaidri norādīts, ka tās vēlas kriminalizēt bērnu aizsardzību,
aizbildinoties ar to, ka sekss ir cilvēktiesības neatkarīgi no vecuma.
Ar šo ziņojumu par pierādījumiem var iepazīties tīmekļa vietnē stopworldcontrol.com.
Lai jūs nedaudz vairāk iepazīstinātu, no 0 līdz 4 gadiem bērniem vajadzētu
mācīties masturbāciju, masturbāciju, interesi par saviem un citu cilvēku ķermeņiem.
No 0 līdz 4.
Šis ir standarta dokuments, ko kopīgi izstrādājuši PVO un Federālais veselības izglītības centrs.
Un tas jau bija 2011.
Nevienam neskaitīja, nevienam nerūpēja, neviens netika reģistrēts.
Un tas kļuva zināms tikai tad, kad Karls Lauterbahs uzbruka.
Taču jau tolaik cilvēki vienmēr uzmanīgi teica: jā, tā ir pamatkoncepcija.
Profesionāļu pamatkoncepcija.
Tas nav norādījums.
Tas nav noteikts.
Pamatojoties uz zinātniskiem atklājumiem.
Tajā pašā laikā Starptautiskā juristu komisija ir nākusi klajā ar paziņojumu, ka
pieaugušo un bērnu dzimumattiecībām jābūt legālām, ja bērns tam piekrīt.
Tāpēc viņi cenšas novērst uzmanību.
Šo programmu, ko viņi tagad īsteno, viņi īsteno, piemēram,
iefiltrējoties sākumskolās.
Piemēram, mainot starptautiskos izglītības un kultūras noteikumus.
Tad jūs visi zināt, ka man ir pavisam jauns dokuments no 2021. gada, no Focus, ļoti aktuāls, kur
jūs varat izlasīt visu, jā. Pētnieki: gadiem ilgi zaļie cīnījās par bezmaksas bērnu seksu.
Un, ja paskatās uz šo... tagad tas saucas Getingenes Demokrātijas pētniecības institūts,
tātad tas praktiski pēta to, ko Zaļie ir paziņojuši savās partiju konferencēs.
Ja jūs zināt Džona Money rakstus un grāmatas, kuras esmu lasījis,
protams, visas angļu valodā.
Tā ir 1:1 šī noziedzīgā bērnu izmantotāja ideoloģija, kurš tomēr bija diezgan gudrs.
Pedofili sistemātiski iefiltrējas iestādēs, mēs to zinām no
baznīcas, man nav jums jāsaka, ka pastāvīgi
tiek ziņots par seksuālu vardarbību ne tikai katoļu baznīcā, bet arī protestantu
baznīcā, iestādēs kopumā, tur pulcējas dzimumnoziedznieki.
Kentlers ir izveidojis pedoseksuālu tīklu caur zinātnes un izglītības
iestādēm un politiku.
Un viss ir balstīts uz to, arī šis standarta dokuments.
Un, protams, tas ir arī politiski aktualizēts.
Hildesheimas pētījums par izglītības profesora Kentlera darbību turpinās:
Arvien vairāk pierādījumu liecina, ka šie audžuvecāki bija vientuļi, dažkārt ietekmīgi
vīrieši no akadēmiskajām aprindām, pētniecības iestādēm
un citiem izglītības kontekstiem, kuri arī nodarbojās ar pedofiliju.
Un es lasīju žurnālā Emma un, manuprāt, arī TAZ, ka viņi
bija arī ietekmīgi politiķi.
Ārējai izmitināšanai.
Protams, arī Džons Money to ļoti atbalstīja.
Skaidrs, ka bērni tika atņemti saviem bioloģiskajiem vecākiem.
Protams, bērnu ļaunprātīga izmantošana tolaik bija izplatīta, kā to uzskatāmi parādīja Džons Money.
Un tas viss notika jau kopš 70. un 80. gadiem Džona Meinija, es teiktu, garīgās dominances
laikā, zem varavīksnes karoga.
John Money arī diezgan skaidri un nepārprotami šajā
shēmā es esmu aicinājis uz pedofiliju,
labprātīgu, nekaitīgu erotisku saikni, mīlas attiecībām starp viena dzimuma
vīrieti un zēnu.
Šeit mēs runājam par aizsargājamās personas uzraudzību, un tad mēs runājam par seksu ar piekrišanu.
Tieši tā tiesneši var izdarīt kaut ko tādu, kas, manuprāt, vispār ir iespējams
tikai ar politiskas ietekmes palīdzību.
Vairāk nekā 70 kriminālprocesi pret atbildīgajām personām tika izbeigti.
Jūs zināt, ka prokuratūrai ir saistošas instrukcijas, tāpēc
man vairs nav daudz ko teikt.
Hāzenburga lietas kopš to slēgšanas ir bijušas slēgtas.
Pēc desmit gadiem tos sasmalcina.
23. decembrī tie tiek sasmalcināti.
Kas bija atbildīgs par šiem failiem?
Brandenburgas izglītības ministre Britta Ernsta, Olafa Šolca sieva.
Nesen viņa atkāpās no amata, iespējams, lai neaizskartos ar skandālu, ko izraisīja viņas vīrs.
Un tagad es runāju, piemēram, par banku valdes locekļiem, mūsu ziņu aģentūru īpašniekiem,
mūsu tehnoloģiju uzņēmumu īpašniekiem, labi zināmām personībām, cilvēkiem, kuriem mēs
patiešām uzticamies.
Pēdējos gados Deivids ir pievērsies augsta ranga valdības
amatpersonu noziegumu pret cilvēci atklāšanai.
Viņš ir intervējis daudzus aculieciniekus un izdzīvojušos upurus, kuri liecina, ka valdībās
ir iefiltrējušies globāla noziedznieku tīkla aģenti, kas iesaistīti miljoniem bērnu
tirdzniecībā seksuālai izmantošanai un rituālu upurēšanai.
Un oficiālajos dokumentos ir skaidri norādīts, ka mūsdienās seksuālās izglītības mērķis
ir panākt, lai mazi bērni sāktu dzimumdzīvi pēc iespējas ātrāk vai pēc iespējas agrāk.
Faktiski tās ir vadlīnijas skolotājiem, kas mācās.
Un viņi saka, ka viņiem ir jānodrošina, lai viņu bērni sāktu nodarboties ar seksu pēc
iespējas ātrāk un pēc iespējas agrāk.
Un tad ir arī tas, kas arī ir rakstīts dokumentā, ka nedrīkst būt izņēmuma noteikums, kas ļautu
vecākiem atbrīvot savus bērnus no mācību stundām,
ja viņiem ir iebildumi pret mācību saturu.
Šajā brīdī vecāki un bērni ir sadalīti.
Mēs esam redzējuši, ka obligātā izglītība ir bērnu atbildība, un par to ir atbildīgi vecāki.
Tādējādi tiesa tagad var izvēlēties, pret ko vērsties.
Kā jau iepriekš dzirdējām, tas var novest pat līdz bērnu nolaupīšanai.
Mēs jau redzam, kas notiek skolās, kur drag queens tiek izrādīti maziem, neaizsargātiem
bērniem, kuri nespēj sevi aizstāvēt un kuriem nav nekādu
iespēju pat saprast.
Un šī ideoloģija, tā sauktā Džona Meinija (John Money) dzimumu ideoloģija, stāv
aiz šīs transseksuālisma doktrīnas, kad bērniem skolā stāsta, ka
tu vari būt zēns vai meitene.
Vienkārši tos kastrē, lietojiet estrogēnu, jā? Šeit nav runa par iekļaušanu.
Tam nav nekāda sakara ar cilvēku ar citu seksuālo orientāciju
vai orientāciju iekļaušanu.
Runa ir tikai par agresīvu bērnu pārņemšanu, lai būtu vieglāk tikt pie viņiem.
Dāmas un kungi, vai mērķis ir nošķirt bērnus no viņu vecākiem?
Vai mērķis ir iznīcināt nukleāro ģimeni?
Kur ir tiesības uz seksuālo pašnoteikšanos?
Vispārējām personības tiesībām?
Vecāku pašu izglītojošās tiesības?
Tomēr vai bērna intelektuālā labklājība, kas, pēc valsts domām, būtu jānodrošina ar mācībām
skolā, ir apdraudēta, ja bērns neapmeklē skolu un tā vietā viņu māca gādīgi vecāki mazās
mācību grupās, apgūstot mācību vielu daudz īsākā laikā nekā skolā?
Ja bērnam tiek pasargāts no bezjēdzīgiem pasākumiem, jo viņam ir apgaismoti
vecāki, kas akli neseko katram valsts naratīvam?
Tā vietā vecāki, kuri nepakļaujas valsts naratīvam un kuri citādi uzskata, ka valsts skola
nav laba viņu bērniem, ir krimināli sodīti, pārkāpjot dabisko tiesību principu pirms
konstitucionālajām tiesībām, ar finansiāla spiediena palīdzību piespiežot viņus
uzvesties tā, kā viņi un viņu bērni atsakās, pamatojoties uz pretkonstitucionāliem
naudas sodiem.
Apzinoties šo dramatisko apdraudējumu mūsu bērniem institucionālo
uzbrukumu, tostarp jauno PVO plānu, priekšā, burtiski
pārņem elpa.
Un es aicinu skolotājus nevis sekot šai darba kārtībai, bet gan to atklāt.
Es sazinos ar vairākām organizācijām, piemēram, ar atlaistajiem policistiem un ierēdņiem, kuri ir
likuši savu karjeru uz spēles, lai glābtu bērnus, jo ir vēlējušies savākt pierādījumus.
Pasaulē ir cilvēki, kuri ir veltījuši savu dzīvi tam,
lai izbeigtu šo perversiju.
Cilvēki, kuriem joprojām ir sirds, kuri joprojām ir kaut kur mēreni.
Un es vienkārši vēlos aicināt ikvienu piecelties.
Mums ir jāsaka "nē", mums ir jāstājas pretī.
Tagad, manuprāt, mēs visi atkal esam apzinājušies, cik svarīgi ir aktīvi iesaistīties
saskaņotā rīcībā, sadarbojoties ar pēc iespējas vairāk citiem
drosmīgiem līdzpilsoņiem.
Tagad mums ir nepieciešams visu plašsaziņas līdzekļu profesionāļu, visu žurnālistu atbalsts, lai šis
jautājums kā sarkana brīdinājuma signāllampiņa katru dienu tiktu vērsts mūsu līdzpilsoņu uzmanības lokā.
Un es domāju, ka arī visi juristi, visi ierēdņi, jo īpaši tiesneši un prokurori, visi
skolotāji un pedagogi, kā arī visi ārsti ir aicināti sniegt savu ieguldījumu.
Es esmu pārliecināts, ka mēs to varam izdarīt kopā un iztukšot šo neaprakstāmo noziegumu purvu un tādējādi izbeigt ļaunuma mahinācijas, pedofiliju kā elites dzīvesveidu, kā mums ir mācījis Deivids, ka mēs varam izbeigt šīs ļaunuma mahinācijas reizi par visām reizēm.