Šodien, svētdien, 2023. gada 10. decembrī, 75. cilvēktiesību dienā, šeit,
Karlsrūē, notiek vēl nebijis un ļoti īpašs vēsturisks notikums:
Lielas demonstrācijas ar mītiņiem un gājienu laikā Federālajā prokuratūrā Karlsrūē
tiek iesniegtas 599 krimināllietas.
Tas ir vērsts pret tiem atbildīgajiem, kuri ir rīkojuši kampaņu par obligātas vakcinācijas
likumīgu ieviešanu veselības aprūpes profesijās un Vācijas bruņotajos spēkos.
Tas ir tāpēc, ka vakcīnu radīto bojājumu un vakcīnu izraisīto nāves gadījumu akceptēšana
ir Vispārējās cilvēktiesību deklarācijas un Starptautiskā kriminālkodeksa 7. panta pārkāpums.
Organizators uzskata, ka samierināšanās nebūs, kamēr nelikumīgo koronavīrusa
pasākumu vainīgie paliks nesodīti.
Par savu dalību mītiņos ir paziņojuši augsta ranga, kompetenti runātāji,
kuri uzsvērs noziegumu apmērus un nepieciešamību steidzami rīkoties.
Mēs priecājamies, ka jūs šodien esat ieradušies kopā ar mums šeit, Karlsrūē, tiesību pilsētā,
lai godinātu un pieminētu visus cietušos trīsarpus gadu ilgajā koronavīrusa netaisnības režīmā.
Liels paldies!
Un, ja jūs domājat, ka mūsu ir maz, tad man jums jāsaka, vai es jums varu teikt, ka vienmēr ir bijuši
tikai daži, kas ir radījuši pārmaiņas.
Tāpēc paldies visiem cilvēkiem, kuri šodien kopā ar mums svin likuma un taisnīguma svētkus
un dāvā savu izpausmi, ietekmi un cieņu.
Paldies Karlsrūe, paldies ZAAVV vārdā.
[= mērķi: ], no visām organizācijām un atbalstītājiem, kas šodien aicināja
uz šo brīnišķīgo taisnīguma dienu.
Pirmkārt, es vēlos skaidri norobežoties no jebkāda veida kreisā ekstrēmisma,
labējā ekstrēmisma, antisemītisma vai citām ideoloģiski ekstrēmistiskām
idejām un vajāšanas.
Šis pasākums ir īpašs ar to, ka jūs dzirdēsiet ne tikai juristu, tiesu administrācijas
iestāžu uzrunas, bet šodien priekšplānā ir kaut kas īpašs, proti, darbība.
Politiķi joprojām atsakās precizēt koronavīrusa politiku.
Tāpēc šodien ar jūsu atbalstu mēs šeit tiešraidē un krāsainā veidā iesniegsim aptuveni 600 apsūdzību krimināllietās.
Par ko tas ir?
Aplūkojiet ekrānu.
Zaļie un FDP atsauca likumu, lai pastiprinātu vakcinācijas profilaksi pret Covid-19 un grozītu
citus noteikumus saistībā ar Covid-19 pandēmiju par drukātajiem jautājumiem 20.188 un 20.250,
ir pieejami šādi galīgā balsojuma rezultāti.
Balsošanas kartes, kas iesniegtas 689.
571 deputāts balsoja "par".
Pret balsoja 80. 38 deputāti atturējās.
Ar šo likumprojekts tiek pieņemts.
Šī federālā valdība ir izvirzījusi sev daudzus mērķus, bet mūsu galvenā prioritāte ir aizsargāt
iedzīvotājus un veselības aprūpes pakalpojumus.
27 Tāpēc
mēs darīsim
visu iespējamo,
lai pēc iespējas ātrāk izbeigtu šo krīzi.
Tāpēc, lai būtu godīgi pret nevakcinētajiem, ne visiem patiks
tas, ko es tūlīt teikšu.
Taču diemžēl, ņemot vērā pašreizējo situāciju, vienīgā
alternatīva ir slēgt restorānus un kultūras iestādes.
Taču mums ir arī jāpaātrina vakcinācija.
Mums ir konsekventi jāpaātrina pirmās, otrās un atkārtotās vakcinācijas.
1,1 miljons
vakcināciju .
Tas ir rekordliels skaitlis.
Nevienā citā Eiropas valstī vakcinācija un primārā vakcinācija netiek
veikta tik ātri kā Vācijā.
Es vēlos izmantot šo iespēju, lai īpaši pateiktos visiem, kas šeit strādā, ārstiem,
tiem, kas izveidoja vakcinācijas centrus, un tiem, kas to visu organizē.
Es vēlos jums pateikties.
Tas ir darbs, kas galu galā ļaus mums veiksmīgi pārlidot pāri šim vilnim.
No otras puses, mums ir arī jāinformē par to, ka vakcinācijai vairāk
vai mazāk nav blakusparādību.
Tas ir jāatkārto un jāatkārto.
Būtībā riska grupa ir 50-80 gadus veci cilvēki, viņi visi nav vakcinēti, viņi
visi nav aizsargāti, un viņi mirs.
Un es tikai priecājos, ka jaunā luksofora valdība gatavojas ieviest vispārēju
obligātās vakcinācijas programmu.
Un es ceru, ka sagatavošanās darbi sāksies jau tagad.
Kā juristam gribētos teikt, cienījamais prokurore, ka ar to pietiek vismaz sākotnējām aizdomām.
Un es arī vēlos izmantot šo iespēju, lai pateiktos tiem ārstiem, kuri
toreiz un tagad uzdrošinājās pateikt,
ka Lauterbaha kungs meloja.
Un Lauterbaha kungs ne tikai meloja, bet arī apzināti meloja.
Bija un ir blakusparādības.
Vakcīnas kaitē,
un neviens to nevarēs nopietni noliegt.
Un tie, kas to dara, izvairīsies no atbildības.
Un funkcionējošā tiesiskā valstī tas būtu jāizmeklē un jārīkojas.
Un šeit ir kāds cilvēks, kuru, iespējams, gandrīz neviens nepazīst un kurš dažkārt
apgrozās autobusos. Kas to ierosināja.
Vislabāk, ja viņš iepazīstina ar sevi, viņš dažkārt ir nedaudz kautrīgs.
Ļaujiet man uz brīdi piebiedroties Ralfam Ludvigam.
Jā, paldies, liels paldies, liels paldies, ka esat šeit un atbalstāt šo pasākumu.
2021. gada pavasarī Štutgartē es teicu, ka mēs izveidosim šo centru, ka mēs strādāsim
pie tā un ka mēs neapstāsimies, kamēr atbildīgie par koronavīrusa apkarošanas
pasākumiem netiks saukti pie atbildības.
62
Šodien
mēs sāksim ar apsūdzībām krimināllietā.
Šodien uz skatuves ir daudzi lieliski kolēģi, daudzi juristi, kuri jau daudzus gadus pārstāv
jūsu intereses, kuri daudzus gadus ir ceļojuši no tiesas uz tiesu, cenšoties zināmā mērā
glābt un nodrošināt tiesiskumu.
Es vēlos pateikties šiem kolēģiem, kuri šodien ir šeit uz skatuves.
Daudzi no viņiem stāv skatuves priekšā un ir paveikuši neticamu darbu.
Tāpēc mums ir daudz un dažādi lieliski cilvēki.
Un es domāju, ka valstī, kurā liels skaits juristu iestājas un saka,
ka tas, kas šeit notiek, nav pareizi, kaut kas nav kārtībā.
Es pats šodien gribētu mazliet atturēties, jo uzskatu, ka šodien galvenā uzmanība
būtu jāpievērš kolēģiem, kuri gadiem ilgi ir cīnījušies par jūsu un
mūsu tiesībām ne tikai Vācijā, bet arī Austrijā un Šveicē.
Un ir tikai viens teikums, kas man ir svarīgs, un tas ir priekšpusē.
Un es vēlos, lai jūs šo teikumu atkārtojat visiem cilvēkiem, kuri vēl šaubās.
Valsts nedrīkst nogalināt nevainīgus cilvēkus.
Lielākā daļa cilvēku uzskata, ka šāds spriedums attiecas tikai uz kara vai
kara gadījumiem, taču tā nav taisnība.
Šis teikums attiecas arī uz gadījumiem, kad valsts liek cilvēkiem uzņemt savā organismā vielu,
par kuru pat oficiālie institūti, piemēram, Pola Ērliha institūts un Roberta
Koha institūts, apgalvo, ka tā var
izraisīt letālas blakusparādības.
Valstij nav atļauts nogalināt cilvēkus, nevainīgus cilvēkus.
Tas ir mūsu vēstījums, un darīsim to zināmu.
Liels paldies.
Pievērsīsimies nopietnajai dzīves pusei.
Es ceru, ka šeit ir daži juristi,
varbūt arī prokurori.
Ja tas tā ir, es aicinu jūs sākt darīt savu darbu.
Un mēs kā tiesu administrācijas iestādes esam priecīgi to atbalstīt.
Un šajā video mēs tikko redzējām, ka runa bija par obligāto vakcināciju.
Daudziem aprūpes nozares darbiniekiem slimnīcā tas izraisīja letālas sekas.
Un ir cilvēki, kas Bundestāgā uzdrošinājās balsot pret to.
Tagad es vēlētos
sākt ar Tomasa Seica (Thomas Seitz) uzrunu.
Tomass Seics ir Bundestāga deputāts un viens no drosmīgajiem cilvēkiem, kas balsoja pret obligāto vakcināciju. No personas, kuras vārdu nedrīkst minēt.
Labdien, Tomass Seics.
Jā, dārgie brīvības un mūsu pamattiesību draugi.
Pateicos, ka man šodien bija iespēja runāt ar jums par koronavīrusa krīzes juridisko un parlamentāro pārvērtēšanu.
Bet vispirms paskaidrojums.
Mums nebija krīzes koronas dēļ.
Krīze drīzāk bija koronavīrusa pasākumu rezultāts.
Īsto krīzi izraisīja nevis vīruss, bet gan politika.
Tas bija laiks, kad bija likumīgs ārkārtas stāvoklis, lai gan Pamatlikums neatzīst ārkārtas
stāvokli dabas katastrofu vai epidēmiju dēļ.
Tas bija laiks, kad veselības aizsardzība tika kategoriski nostādīta augstāk
par visām citām pamattiesībām.
Tas bija koronavīrusa diktatūras laiks.
Lai gan likumdevēja un izpildvara ir pārspējušas viena otru pārmērīgos pamattiesību aizskārumos,
tiesas gandrīz nemainīgi nav pildījušas savas brīvības un pamattiesību aizstāvju funkcijas.
Īpaši skaidri tas izpaudās, piemēram, pulcēšanās brīvības kontekstā, kad distancēšanās
noteikumi tika piemēroti un kļuva nesaudzīgi tikai tad, kad demonstrācijas notika
pret valdību, nevis par labu tai.
Tādējādi tiesu vara agri vai vēlu nekritiski apstiprināja gandrīz visus
likumā noteiktos noteikumus, lai gan Vācijā vispār nebija pārmērīgas mirstības.
Vismaz ne līdz vakcinācijas kampaņas sākumam.
Ar vakcīnu, kas nebija vakcīna, bet gan eksperimentāla gēnu terapija.
Līdzšinējā parlamentārā izmeklēšana ir bijusi tikpat neapmierinoša kā juridiskā izmeklēšana.
Mēs jau bijām iesnieguši pieteikumu par pirmās izmeklēšanas komitejas izveidošanu
2020. gadā, taču tas tika noraidīts, jo AfD bija tikai mazāk nekā 25 procenti deputātu vietu, un parlamentārās
izmeklēšanas komitejas mazākuma tiesības ir spēkā tikai virs šī kvoruma.
Iespējams, sabiedrības spiediens, ko izdarīja agrīna izmeklēšanas komiteja, būtu varējis
novērst daudzus turpmākos uzspiedienus.
Un jums nav jāpiekrīt "Alternatīvas Vācijai" programmai
un politikai.
Taču neviens nevar noliegt, ka mēs bijām vienīgā brīvības balss Vācijas
Bundestāgā Koronas režīma laikā.
Un arī vienīgie, kas ne tikai konsekventi iestājās par brīvību,
bet arī pēc tam par to balsoja.
Tā kā es pats nebiju vakcinēts un nevēlējos pakļauties fašistiskam principam,
lai pierādītu savu virusoloģisko nevainību, man,
tāpat kā daudziem citiem deputātiem, no 2022. gada janvāra bija atļauts apmeklēt tikai Bundestāga
plenārsēdes apmeklētāju galerijā.
Bet pat kā atstumtais tu vari runāt atklāti.
Mans iecienītākais teikums no Vācijas Bundestāga plenārsēdes šoreiz ir šāds:
Staigātāji aizstāv tiesiskumu, un viņu kriminalizēšana ir nepareiza.
Un mēs darīsim visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka tiesvedība beidzot virzās uz priekšu.
Tāpēc es ļoti ceru, ka šodien izvirzītās apsūdzības būs veiksmīgas.
Man ir liels gods un liels prieks šodien, 2023. gada 10. decembrī,
runāt ar jums šeit, Karlsrūē.
Kopš 2020. gada marta viss, kas līdz šim raksturoja demokrātisku konstitucionālu valsti un
medicīnas zinātnes stāvokli, ir apgāzts.
Ikviens, kurš pret to iebilda, tika nomelnots, apvainots un vajāts.
Ārsti zaudēja tiesības praktizēt medicīnu, tika atlaisti no darba universitātē, un medicīnas
asociāciju disciplinārās iestādes, vienojoties ar valdību un nopirktajiem plašsaziņas
līdzekļiem, patvaļīgi viņus vajāja, lai galu galā viņus apklusinātu.
Ikviens, kurš nepiekrita naratīvam
un negāja vienā
solī ar mainstreamu, labākajā gadījumā bija autsaideris, galu galā izslēgts
no sabiedriskās dzīves, apdraudēta viņa eksistence un apmelots.
Rezultātā nodarītais kaitējums ir milzīgs.
Visi notikumi un visas netaisnības ir jārisina, un vainīgie jāsauc pie
atbildības un jāsauc pie atbildības.
Jo mēs
nekad nedrīkstam aizmirst, nekad nedrīkstam aizmirst, kas notika.
Mēs to esam parādā paši sev, saviem bērniem un šīs veselības aprūpes diktatūras upuriem.
Austrijai tika piemērotas kopumā piecas bezjēdzīgas bloķēšanas.
Veseliem cilvēkiem tika atņemta brīvība.
Lai nodrošinātu savu eksistenci, strādājošajam darba vietā bija jāpakļaujas
bezjēdzīgam 3G noteikumam.
Proti, pārbaudītas, atveseļotas vai vakcinētas, t. i., ar gēniem apstrādātas.
Vecie, slimie un neaizsargātie cilvēki, kuriem bija nepieciešama aprūpe, tika piespiedu kārtā aukstasinīgi
izolēti no savām ģimenēm, draugiem un paziņām.
Cilvēki bija spiesti apdraudēt un sabojāt savu veselību, bezjēdzīgi
nēsājot maskas. Izkropļot viņu ārējo izskatu kā vergiem.
Brīvais viedoklis, kas kādreiz tika augstu vērtēts kā diskursa un tālākās
attīstības kritērijs, tika aizliegts un cenzēts.
Necieņas pret cilvēka cieņu, pamattiesībām un
pamatbrīvībām virsotne bija tieša vai netieša piespiešana veikt atkārtotas eksperimentālas
un bīstamas Covid-19 injekcijas, kurām nebija un joprojām nav nekāda efekta, izņemot
kaitīgo iedarbību.
Austrijā uzbrukums katra pilsoņa dzīvībai un veselībai kulmināciju sasniedza ar obligātās
vakcinācijas likuma pieņemšanu.
Vācijā kritiski noskaņotie tiesneši un prokurori ir nonākuši līdz lietas būtībai.
Covid-19 vakcinācijas valsts pasūtījums ir tīša nogalināšana.
Blakus zaudējumi ir neaprakstāmi.
Psiholoģiski cietuši bērni un pusaudži, nepieredzēts
bankrotu skaits, cilvēku iztikas līdzekļu
fiziska un psiholoģiska iznīcināšana, sabiedrības sašķelšana,
veselības vai letālas sekas
medicīniski nepieciešamās ārstēšanas dēļ, kas netika veikta vai netika veikta laikus, neaprēķināms
vakcinācijas upuru un vakcinācijas izraisītu nāves
gadījumu skaits.
Tie, kas guļ demokrātijā, pamostas diktatūrā.
Tāpēc mēs nekad nedrīkstam aizmirst.
Šo stāstījumu vienoti un organizēti turpina valdības un to vietnieki, piemēram, nodokļu maksātāju
finansētie plašsaziņas līdzekļi.
No klimata histērijas
līdz eksistenciālai vidusslāņa iznīcināšanai cēlu mērķu
vārdā, neabsolūtisma pasaules valdības izveidei PVO formā, veicot izmaiņas
starptautiskajos veselības aizsardzības noteikumos, kas nav savienojami ar civilizētu
valstu konstitūcijām, un noslēdzot pandēmijas līgumu.
Tas nav savienojams ar mūsu konstitūcijā noteiktajām pamattiesībām
un pamatbrīvībām, tautu pašnoteikšanās tiesībām,
lai potenciālas vai reālas pasaules mēroga ārkārtas situācijas gadījumā piešķirtu
neierobežotas pilnvaras
PVO, kuru nav demokrātiski ievēlējuši neviens šīs pasaules iedzīvotājs, tās ģenerāldirektoram
un tādējādi arī pašpasludinātajai augstprātīgajai elitei, kas stāv aiz tās.
Kontroles, uzraudzības un sankciju tiesības
bez pārskatīšanas iespējas, bez atbildības un bez saistības.
Šis globalizācijas projekts, ko virza Big Pharma, korporācijas un autokrātiskās
varas elites, ir jānovērš, lai aizsargātu valstu suverenitāti un katra
atsevišķa pilsoņa suverenitāti un cieņas neaizskaramību.
Tāpēc šodien, atzīmējot cilvēktiesību 75. gadadienu, mēs esam pulcējušies
šeit, Karlsrūē, lai izvirzītu atkārtotas izvērtēšanas, atbildības un atbildības postulātu.
Pozitīvās pārmaiņas, ko izraisīja lielākais medicīnas un juridiskais skandāls
kopš 1945. gada, jau sen ir sākušās.
Mūsu ir tik daudz, ka šī reāla politiska un juridiska pavērsiena iespēja
var tikt apturēta vai zaudēta.
Mūsu ir daudz, un mūsu kļūst arvien vairāk.
Tādēļ secinājums.
Mēs nekad nedrīkstam aizmirst, kas notika.
Mēs esam aicināti to darīt tagad, un mēs esam apņēmušies pozitīvi
mainīt nākotni un iet pa šo ceļu.
Tas ir mūsu galvenais mērķis.
Liels paldies.
Sveiki, Karlsrūe!
Sveiki!
Sveiki, cilvēktiesību aizstāvji!
Īpašs sveiciens Freiheitstriechler.
Viņi ir mērojuši ceļu no Šveices, lai senču tradīcijās
aizdzītu ļaunos garus.
Paskatīsimies, ko viņi tur var izdarīt!
Mēs esam sapulcējušies šeit, Cilvēktiesību laukumā, jo pirms 75 gadiem
ANO Ģenerālā asambleja pieņēma cilvēktiesību katalogu.
Tam patiesībā vajadzētu būt par iemeslu svinībām.
Diemžēl mums tomēr ir jāsaprot, ka 75 gadi ir diezgan iespaidīgs laiks, taču
var teikt, ka nav pagājuši pat 100 gadi, un šīs cilvēktiesības jau tiek grautas.
Pašā kataloga sākumā ANO norāda, ka visiem cilvēkiem kopš dzimšanas ir vienādas
neatņemamas tiesības un pamatbrīvības.
Uz spēles ir likta dzīvība, brīvība
un personiskā drošība.
Par individuālajām vērtībām mēs runāsim vēlāk, bet galvenais ir tas, ka mums ir vienādas neatņemamas
tiesības un pamatbrīvības kopš dzimšanas.
Un kāpēc mums ir šīs pašas neatņemamās tiesības un pamatbrīvības?
Jo mēs esam cilvēki.
Tā kā mēs esam cilvēki, mums ir cilvēktiesības.
Turpmāk ir teikts, ka visi cilvēki ir vienlīdzīgi likuma priekšā un viņiem ir tiesības uz vienlīdzīgu
aizsardzību saskaņā ar likumu bez izšķirības.
Bet vai atceraties, kā kāds televīzijā teica, ka, ja jūs nespējat sekot līdzi,
jūs esat izslēgts no sociālās dzīves?
Tas ir neiedomājami.
Mums ir atļauts piedalīties sabiedriskajā dzīvē, jo mēs esam cilvēki.
Kāpēc mums ir atļauts piedalīties sabiedriskajā dzīvē?
Jo mēs esam cilvēki.
Tieši tā.
Tajā arī noteikts, ka nevienu nedrīkst patvaļīgi arestēt un aizturēt.
Taču mēs saprotam, ka tiesu vara ir kļuvusi par politisku ieroci.
Padomāsim par Maikls Ballvegs, deviņi mēneši cietumā un beigās nepietiek pat ar prasību tiesā.
Kāpēc nevienam nav atļauts mūs patvaļīgi arestēt un ieslodzīt?
Jo mēs esam cilvēki.
Kāpēc neviens nevar mūs patvaļīgi ieslodzīt?
Jo mēs esam cilvēki.
Tajā arī noteikts, ka nevienu nedrīkst pakļaut patvaļīgai iejaukšanās viņa privātajā
dzīvē, mājoklī, ģimenē un sarakstē, kā arī kaitēt viņa godam un reputācijai.
Ikvienam ir tiesības uz tiesisko aizsardzību pret šādu iejaukšanos vai kaitējumu.
Kā tas ir ar šo denonsēšanu?
Vai atceraties apmeklējumu tiesību ierobežojumus slimnīcās, pat savos
dzīvokļos un mājās - viņi mums
norādīja, cik daudz cilvēku drīkstam uzaicināt.
Ja vēlējāmies apmeklēt restorānu, mums bija jāidentificējas.
Kāpēc šādi ierobežojumi un ierobežojumi nav atļauti?
Jo mēs esam cilvēki!
Tieši tā, tas darbojas.
Tiek garantēta domas, apziņas un reliģijas brīvība.
Taču arī tur viņi mums uzbruka.
Pat dievkalpojumiem bija noteikti ierobežojumi, nelieli pulciņi utt.
Kāpēc tiek garantēta domas, apziņas un reliģijas brīvība?
Jo mēs esam cilvēki!
Vēl ir citas svarīgas cilvēktiesības - tiesības
uz vārda un uzskatu brīvību.
Vācijas Pamatlikumā tas formulēts vēl vienkāršāk.
Cenzūra nenotiek.
Tas ir tik vienkārši, ka to vajadzētu saprast pat politiķiem.
Bet kā ir ar Džulianu Asanžu?
Tur ir automašīna un citi cilvēki, kas ir atcelti, kuri ir atstumti.
Kāpēc mums ir vārda brīvība?
Kāpēc mums ir jāspēj teikt arī lietas, kas ir pretrunā ar varas pārstāvju viedokli?
Jo mēs esam cilvēki! Tieši
tā.
Un kāpēc mums ir atļauts pulcēties šeit, šajā laukumā, bez jebkādiem ierobežojumiem?
Jo mēs esam cilvēki!
Tieši tā.
Un mēs šīs tiesības izmantojam.
Mūsu Šveices Federālajā konstitūcijā ir šāds skaists teikums:
Tikai tie, kas izmanto savu brīvību, ir brīvi.
Iespējams, viens no svarīgākajiem vēstījumiem ir tas, ka mēs, cilvēki, neesam objekti.
Mēs neesam kaulēšanās līdzeklis, ko var virzīt pa labi vai pa kreisi.
Tieši par to šodien arī ir izvirzītas šīs apsūdzības krimināllietā.
Un katrs no jums var atbalstīt šo kriminālsūdzību. Tur, otrā pusē, ir autobuss.
Šeit tiek izplatītas arī tādas kartes kā šī, ko turu rokās.
Tajā ir teikts, ka es izsaku apsūdzības aizdomās par noziegumiem pret cilvēci.
Ikviens, kurš vēlas atbalstīt šo akciju, var parakstīties autobusa aizmugurē. Ir svarīgi pievienot savu vārdu, uzvārdu un adresi, lai tā būtu pilnīga.
Tas var notikt arī liftā. Vienkārši kā paziņojums. Olli!
Tātad, vai mēs visi kopā veiksim vēl vienu akciju? Vai jūs visi esat tur? Karlsrūe.
Mēs to darām gandrīz katrā lielajā pasākumā, katrā lielajā aicinājumā. Tobiass, lūdzu, uz mirkli.
Tātad, visas rokas uz augšu. Visas rokas gaisā. Es ceru, ka tas noturēsies. Tāpēc es aicinu uz mieru. Jūs aicināt uz brīvību.
Miers - brīvība. Miers - brīvība. Miers - brīvība. Miers - brīvība. Miers - brīvība.
Miers - brīvība. Miers - brīvība. Paldies! Lūdzu! Tātad, visi atkal pamodušies? Sveiki, Karlsrūe. Brīnišķīgi.
Es tikko runāju par to, ka ir ārsti, kuri bija drosmīgi darīt
savu darbu saskaņā ar Nirnbergas kodeksā doto zvērestu.
Līdz pat šai dienai notiek daudzi kriminālprocesi pret tā sauktajiem kritiskajiem ārstiem. Viens komentārs, jo es redzēju, ka SWR ir šeit.
Cienījamie SWR, es esmu ļoti apmierināts.
Un būtu brīnišķīgi, ja reportāžas nebūtu vērstas uz vienu personu, kas arī šeit stāvēja blakus skatuvei,
bet gan uz to, ka tas, ko šeit saka juristi, tiek uztverts nopietni. Mēs to nesakām tikai izklaides un spēļu dēļ.
Tam ir pamatojums, un mēs to varam pierādīt.
Un, lai to novērstu, man personīgi ir pilnīgi vienalga, vai jūs mani saucat par labējo, labējo
radikālistu, kreiso, kreiso radikālistu. Es esmu cilvēks. Man ir vērtības un cilvēktiesības.
Un es uz to uzstāju.
Un šodien pie mums ieradās drosmīga ārste, lai sniegtu mums īsu ziņojumu no savas prakses par to, ko tas
dara ar cilvēkiem, kas patiesībā šeit notiek.
Vēlos sirsnīgi sveikt
Perin Dinekli.
2020. gada septembrī man bija reids, tāpat kā lielākajai daļai kritisko ārstu manā praksē.
Un pēc astoņām nedēļām man tika piespriests sods 150 dienas likmju apmērā, t. i., pieci mēneši cietumā
vai 22 500 eiro, par viltotu veselības apliecību izdošanu pretēji manam prātam, lai maldinātu
juridiskos jautājumos, t. i., par masku atbrīvošanas apliecībām.
Lielākā daļa ārstu jau tajā laikā atteicās izsniegt masku
atbrīvojuma sertifikātus.
Pat ar saviem pacientiem, kuriem ir astma vai smagas sirds slimības.
Un, protams, šie pacienti ieradās no visas Vācijas, lai mums ļoti maz
ārstu, salīdzinot ar daudziem, kas tika pielāgotas, kas runāja.
Un ir izmisīgi lūguši sev vai saviem bērniem masku atbrīvojuma sertifikātus.
Un, protams, mēs tās izlikām izstādē, jo ikviens, stundām ilgi nēsājot
masku, cieš no skābekļa trūkuma.
Patiesībā jums nemaz nav nepieciešams studēt vai iegūt jebkādas zinātniskas
zināšanas.
Un vienlaikus hiperkapnija, t. i., pārāk liels oglekļa dioksīda daudzums.
Un viņam ir vairāk vai mazāk smaga saindēšanās ar CO2, tā sakot.
Un tas izraisa dažādus simptomus, piemēram, elpas trūkumu, panikas lēkmes, galvassāpes, reiboni,
sajūtas, kas rodas, izkāpjot no ķermeņa, jebkas cits.
Visus šos simptomus mēs tik un tā nevarētu pārbaudīt, veicot fizisku pārbaudi.
Tomēr mēs visi esam nosodīti, jo sertifikāti nav fiziski pārbaudīti.
Un visi tiesneši tiesas procesa sākumā saka: "Man tikko bija tiesas process, četras tiesas
procesa dienas, tas nav tiesas procesa priekšmets, vai maskas
ir kaitīgas vai noderīgas".
21. gada sākumā pēc soda paziņojuma man tika lūgts brīvprātīgi atteikties no medicīnas
prakses licences, jo bija aizdomas, ka esmu necienīga un neuzticama personība
un rakstura ziņā neesmu piemērota ārsta profesijai.
Protams, es to nedarīju.
Ārsta profesionālās ētikas kodekss.
Ārsti praktizē savu profesiju saskaņā ar savu sirdsapziņu, ētikas principiem, medicīnas
ētiku un atbilstoši
savām zināšanām un pārliecībai.
Viņi nedrīkst atzīt nekādus principus vai ievērot nekādus noteikumus vai norādījumus,
kas nav saderīgi ar šo uzdevumu vai par kuriem viņi nevar būt atbildīgi.
Es neizmantos savas medicīniskās prasmes, lai pārkāptu cilvēktiesības
un pilsoniskās brīvības.
Mums pievienojās vēl viens jurists, arī no organizācijas "Lawyers for Enlightenment".
Viens no priekšas.
Edgar Simon,
laipni lūdzam.
Paldies.
Mīļie cilvēki, liels paldies, ka aplaudējat man, pirms es vēl kaut ko esmu pateikusi.
Bet tagad es kaut ko mazliet pateikšu.
Vēlos īsi pastāstīt par to, kad viss sākās.
Mana šodienas tēma ir bērni, par kuriem es gribētu runāt piecu minūšu laikā,
lai gan es varētu runāt stundām ilgi.
Ļaujiet man sākt ar citātu no FDA simpozija, kas notika 2021. gada 26. oktobrī.
Lai parādītu to cilvēku negodīgumu, kuri to visu sāka, tika apspriests
jautājums par to, vai vakcīna būtu jādod bērniem vecumā no pieciem
līdz vienpadsmit gadiem.
Es citēju Dr. Ēriku Rubinu.
Tas ir laikraksta New England Journal of Medicine galvenais redaktors, kas, starp
citu, publicēja arī Pfizer pētījumus.
Šajā simpozijā viņš teica.
Mēs nekad neuzzināsim, cik droša ir šī vakcīna, ja nesāksim to lietot.
Tā vienkārši notiek lietas.
Tas turpinās, mani dārgie draugi, un, lasot tālāk, kļūst pilnīgi bezjēdzīgi.
Šādā veidā mēs esam uzzinājuši arī par retām komplikācijām, kas radušās, vakcinējoties
ar citām vakcīnām, piemēram, rotavīrusa vakcīnu.
Un es domāju, ka mums vajadzētu balsot par apstiprināšanu.
Šajos vārdos ir nepārspējams nicinājums pret cilvēci.
Un šādi cilvēki ir pamatā tam, kas šeit notika.
Un es varu jums pateikt vēl kaut ko.
Es daudz laika pavadu, ceļojot pa tiesām un aizsargājot bērnus, kuru vecākus un dažkārt
arī pašus bērnus skar naudas sodi.
Es īsi pieminēšu gadījumu, ko pats esmu piedzīvojis.
Es biju 14 gadus veca zēna un viņa mātes aizstāvis.
Un jautājums bija šāds: vai jaunietim skolā vajadzētu nēsāt masku vai nē?
Un tiesnesis sacīja: kāpēc?
To dara visi pārējie, un tas ir pilnīgi droši.
Tad es sacīju tiesnesim, Bavārijas vietējās tiesas tiesnesim, es gribētu
piebilst, cienījamais priekšsēdētāja kungs, ka maskas nedarbojas
un ir arī bīstamas.
Un tagad nāk spriedums, kas šo negodprātību atklāj Vācijas tiesās.
Šī tiesnese burtiski teica, kā es varu zināt, vai maskas ir bīstamas, pirms manā
priekšā guļ divi miruši bērni.
Es gribētu teikt, ka šie ir kāda vācu tiesneša no Bavārijas vārdi.
Es biju dziļi satriekts, man bija bez
vārdiem, es pat nevarēju iesniegt priekšlikumu par atstatīšanu, jo biju
tik morāli sagrauts, ka pat nezināju, kā reaģēt.
Taču tas ir diametrāli pretēji tam, ko šis tiesnesis reiz zvērēja.
Jo ir viens aspekts, ko šie tiesneši tagad pilnībā ignorē.
Un tā ir viņu sirdsapziņa.
Viņiem ir jāizdara spriedumi, pamatojoties uz savām zināšanām un pārliecību.
Ne tikai saskaņā ar to, ko viņi zina no noteikumiem, bet arī saskaņā ar to, ko viņiem saka sirdsapziņa.
Un, kad šāds tiesnesis sēž manā priekšā un saka šādu spriedumu, tad es zinu, ka viņam vai
nu vairs nav sirdsapziņas, vai arī viņš ir kaut kādā veidā piespiests
teikt šādas lietas.
Tas, kas šeit notiek, ir neiedomājami.
Esmu arī jurists, kas aizstāv karavīrus.
Un ir brīnišķīgs pienākums iecietīgi izturēties.
Šim pienākumam iecietības jomā ir viens aspekts, ko līdz šim nav atzinusi neviena tiesa.
Tā ir karavīru atbildība divās jomās.
Ļaujiet man pievērsties karavīriem, jo arī viņi ir tuvi manai sirdij.
Viena no pienākuma jomām ir attiecības starp karavīru un viņa priekšnieku.
Ja viņš pavēl viņam doties vakcinēties, tad var gadīties, ka karavīram ir jādodas vakcinēties.
Bet vai viņam ir jāveic arī vakcinācija, ja viņš ievēro iecietības pienākumu?
Tas ir tāpēc, ka pienākums paciest nozīmē, ka viņam ir jāveic šī vakcinācija
pret viņa gribu, un tāds ir arī likums.
Un tagad nāk ārsta pienākumi.
Ja karavīrs ierodas medicīnas centrā un saka, ka es ievēroju savu pienākumu būt iecietīgam, lai tiktu vakcinētam,
tad ārsts faktiski nedrīkst mani vakcinēt.
Tas ir tāpēc, ka viņš zina, ka pienākums paciest ir pret karavīra gribu.
Pretējā gadījumā tas būtu brīvprātīgi.
Un tā ir pretruna, ko neviena tiesa vēl nav risinājusi.
Un tas ir tikai tāpēc, ka viņi verdziski ievēro noteikumus.
Viņi vienkārši ievēro likumu.
Manuprāt, viņiem vairs nav sirdsapziņas.
Jo tas ir vienīgais, kas mūs glābj no pilnīgas pazušanas kā cilvēciskas
būtnes šajā valstī.
Jo kāds gan tas ir cilvēcības tēls, ja karavīrs stāv
tur un saka: "Es baidos par savu dzīvību?
Ne tāpēc, ka man būtu jāiet lodes kruslī, bet tāpēc, ka man injicē kaut ko tādu, kas pat saskaņā ar Federālās Konstitucionālās tiesas spriedumu var radīt neatgriezenisku kaitējumu.
Tas ir tāpēc, ka šāda vakcinācija ir neatgriezeniska.
Tomēr tagad es vēlos izmantot šo iespēju un aicināt uz skatuves uzstāties visus šeit klātesošos
juristus, kuri diemžēl ikdienā cieš no neveiksmēm tiesā, bieži nesaņem taisnīgu
tiesu un tomēr nepadodas.
Varbūt jūs vēlētos nākt uz augšu.
Tie ir īsti.
Tie nav viltus advokāti, tie
ir īsti advokāti.
Starp citu, arī Tobiass ir jurists.
Mēs vēlamies pateikties tiem cilvēkiem, kuri 10. decembrī, spītējot ledum, ieradās
Karlsrūē, parādīja savas sejas un atbalstīja mūsu darbu šeit.
Liels paldies jums visiem.
Es atļaušos pastāstīt trīs īsus stāstus.
No biroja darbinieces, kura nevēlējās vakcinēties, kurai ieteica tomēr doties uz psihiatrisko
iestādi, kurai lūdza savākt savas mantas un pazust savā mājas
kabinetā.
Visi mani kolēģi klusēja.
Neviens neiebilda.
Es vēlos jums atgādināt par tiem, kas vēl mācījās skolā.
17 gadus veca skolniece divus gadus mācījās pleksi stikla kastē.
Klasē.
Viņa ir zaudējusi visus sociālos kontaktus un pašlaik atjauno savu dzīvi.
17 gadus vecs.
Un tad es vienmēr lūdzu jūs iedomāties septiņus gadus vecu meiteni.
Septiņus gadus vecs .
Šī meitene bija tērpusies maskā.
Zem šīs maskas izveidojās ādas izsitumi, asiņaini, ieguva maskas sertifikātu. Un skolotājs to neatzina.
Bērns tika nosūtīts mājās.
Un viņas vienaudži sekoja viņai līdzi uz mājām un kliedza viņai pakaļ: "Slepkava!
Ja tas nav neticami. Es publicēju šo stāstu Twitter.
Un vēl vairāk mani izsmēla un aizkustināja komentāri.
Nekas no tā nebūtu taisnība. Stāsti no Paulaner Garten.
Kā jurists varu jums apliecināt, ka tā ir taisnība.
Un šajā brīdī es gribētu, lai mēs uz brīdi apstājamies un atceramies cilvēkus,
kuri vēl šodien cieš no šīs politikas un pasākumu sekām.
Dārgie draugi, dārgie kolēģi, sveiki, Karlsrūe!
Daudzi no jums šodien šeit ir jau ceturto reizi.
Tas ir labi.
Jau ir notikuši trīs šādi protesta pasākumi, ko Organizācija "Juristi par skaidrošanu"
organizēja pie Federālās Konstitucionālās tiesas 20. decembrī, 21. jūnijā 17. jūnijā un
22. martā. Jūsu dalība šodien parāda tiem, kas atbildīgi par pēdējo trīsarpus gadu laikā veiktajiem korona
pasākumiem, ka mēs nepadosimies, ka mēs nepadosimies, ka mēs nebeigsim nosaukt un skaidrot
ne tikai valsts netaisnību, bet arī katru dienu pieļautās tiesu kļūdas.
Un tāpēc tas ir labi, ir svarīgi, ka mūs šodien ir daudz un ka mēs pieprasām tieši to.
2020. gada 19. decembrī mēs bijām aptuveni 50 juristu un, iespējams, 150 vai 200 dalībnieku.
Divus gadus vēlāk jau bija 2000. Un šodien to ir daudz.
Un tas ir labi.
Paldies, ka šodien ieradāties šeit no tuvienes un tālienes.
Paldies, Karlsrūe!
Dārgie draugi, mēs nedrīkstam vienkārši noslēpt pēdējo trīsarpus gadu netaisnību
ar klusuma vai aizmirstības plīvuru.
To viņi gribētu, šie aizmāršīgie Šolca politiķi, šie nelegālās Ministru
prezidentu konferences suverēni.
Nelikumīgi, jo tas nav paredzēts Pamatlikumā.
Joprojām ir nožēlojami, ko politika mūsdienās mums var piedāvāt.
Un ikviens, kurš uzskatīja, ka tiesu vara būtu iejaukusies, lai labotu situāciju saskaņā ar varas
dalīšanas principu, drīz vien piedzīvoja rūgtu vilšanos un ātri vien izrādījās maldīgs.
Ne velti, dārgie draugi, 2020. gada decembrī un turpmākajos gados mēs vairākkārt
esam aicinājuši Federālās Konstitucionālās tiesas priekšsēdētāju Stefanu
Harbartu noņemt cepuri un atkāpties no amata.
2020. gadā vien Vācijas augstākā tiesa Karlsrūē saņēma 239 konstitucionālās sūdzības un vēl 72 atsevišķus
steidzamus pieteikumus pret Vācijas valdības veiktajiem koronavīrusa apkarošanas pasākumiem.
Karlsrūes tiesneši šogad apmierināja tieši trīs pieteikumus.
Kāda postoša, kāda postoša kvota.
Uzticība tiesu varai, jo īpaši Federālajai Konstitucionālajai tiesai,
vēl nekad nav tik ļoti iedragāta.
Īpaši slikti klājās 2022. gada 10. februārī, kad Federālā konstitucionālā tiesa - pirmais senāts -
noraidīja steidzamu pieteikumu uz laiku apturēt obligāto vakcināciju veselības aprūpes sistēmā.
Divus mēnešus vēlāk Federālā konstitucionālā tiesa konstatēja nākamo likuma pārkāpumu: obligātās vakcinācijas
pagarināšanu veselības aprūpes speciālistiem.
Jebkurā gadījumā Federālā Konstitucionālā tiesa ir sagrāvusi neskaitāmus profesionālus iztikas līdzekļus
Vācijas veselības aprūpes nozarē, radījusi
neskaitāmas eksistenciālas bažas, iedzenājusi
cilvēkus izmisumā, iedzenājusi neskaitāmus
cilvēkus vakcinācijā, no kuriem daži no tiem ir nāvējoši, un pat
izraisījusi ārkārtas situāciju veselības jomā Vācijā.
Vācijā tas ir nelikumīgi, Harbarta kungs!
Pienāks laiks vēsturiskai pārvērtēšanai.
Vācijā kritiski noskaņoti ārsti joprojām tiek apsūdzēti un notiesāti ar ilgiem cietumsodiem tikai
tāpēc, ka viņi aizsargā savus pacientus, izsniedzot masku atbrīvojuma apliecības brīvai elpošanai,
atsaucoties uz savu ārsta Hipokrāta zvērestu.
Šis kritiski noskaņoto ārstu kriminalizācijas vilnis ir jāaptur!
Tāpēc es aicinu pārtraukt visas krimināllietas un naudas sodu procedūras, tostarp attiecībā uz Vāciju.
2020.-2023. gads Vācijā nekad nedrīkst atkārtoties.
Nekad vairāk! Apkarosimies pret iesākumiem un turpinājumiem!
Par to mēs šodien iestājamies Karlsrūē.
Tā tas ir šajā kārtību mīlošajā valstī.
Es priecājos, ka Kriss Mozers atkal sniegs mums ieskatu Vācijas konstitucionālajā valstī.
Sveiki, Chris.
Pēdējo gadu laikā esam daudz ko iemācījušies.
Mēs uzzinājām, ko bailes dara ar cilvēkiem.
Mēs uzzinājām, kā bailes var noskaņot cilvēkus viens pret otru un
padarīt viņus nesamierināmus.
Mēs uzzinājām, kā baiļu politika tika vērsta pret mūsu pašu tautu.
Un mēs uzzinājām, kā bailes apveltījušas pat tiesu varu.
Šīs baiļu politikas upuri bija ne tikai tie, kuri kritizēja valdību un kurus tā apvainoja,
pret kuriem slikti izturējās policija un kurus tiesu iestādes sauca par noziedzniekiem, bet
galvenokārt tie cilvēki, kuri baiļu priekšā atteicās no savas
gribas sevi aizstāvēt.
Mēs iestājāmies ar patiesību -
nevis ar savu patiesību pret citu patiesību, bet
gan ar zinātnieku armiju no visas pasaules pret saujiņu ekspertu, kuru viedokli
nebija atļauts apšaubīt.
Taču mēs iemācījāmies, ka patiesība ir bezjēdzīga, ja tā pati par sevi nenāk pie mums.
Tūkstošiem un tūkstošiem pilsoņu metās pretī sienām, ko
bija uzcēluši bailēs no likuma.
Tiesas palika kurlas pret visu pamattiesībām.
Bet mums ir jāpaliek nelokāmiem, jo bez vienotības nav taisnīguma, bez taisnīguma nav
brīvības un bez brīvības nav dzīves.
Tāpēc tie, kas pārkāpj pamattiesības, ir jāsauc pie atbildības.
Daži no jums teiks, ka tas nav labi, tā darbība tiks pārtraukta.
Varbūt.
Bet pastāvīga pilēšana nolīdzina akmeni.
Jebkurš lēmums par lietas izbeigšanu jāpieņem prokuroram.
Un katrs lēmums pārtraukt šādu tiesvedību gulstas uz
šī prokurora sirdsapziņas.
Pat ja viņš to neapzinās.
Mēs turpināsim cīnīties
un liecināsim vēsturei, ka likums joprojām ir dzīvs.
Tiesības ir spēkā tik ilgi, kamēr ir dzīvs šo tiesību subjekts.
Mēs visi esam šīs zemes likumu nesēji.
Un mēs nebūsim mierā, kamēr šīs tiesības netiks atjaunotas.
Likums dzīvo mūsos.
Ja tikai mēs paliksim nelokāmi, tad likums kādu dienu atkal dzīvos ap mums.
Paldies.
Juristiem ir ļoti svarīga loma, jo viņi var sasniegt tiesnešu sirdis tiesas zālē
ar mīlestību, centību un gudrību.
Tas ir mūsu uzdevums - sasniegt tiesnešu sirdis.
Tas ir mūsu uzdevums.
Pārliecināt cilvēkus būs iespējams tikai tad, ja viņus mīlēsim.
Ja mēs iesniegsim tikai dokumentus, mums tas neizdosies.
Mums ir jāsasniedz sirdis, kas ir nocietinājušās tiesnešos.
Un to mēs varam panākt tikai ar pastāvīgu lekciju lasīšanu.
Un ka mēs, protams, izmantojam procesuālos noteikumus, lai uzsāktu dialogu
un pieprasītu dialogu ar tiesnešiem.
Tas ir mūsu uzdevums.
Un par to mēs iestājamies.
Publiskajos plašsaziņas līdzekļos dialogs mums nav iespējams.
Tur mūs nedzirdēs.
Šobrīd tiesas zāle ir vienīgā vieta, kur uzsākt dialogu.
Tāpēc, piemēram, Manheimā, durvis ir aizvērtas:
ka viņi fotokopē un skenē personas apliecības, lai radītu šķēršļus sabiedrībai to uzzināt.
Mobilie tālruņi ir izņemti.
Tiek darīts viss, lai tiesas zāle nekļūtu par tribunālu.
Bet tā kļūs par tribunālu, ja mēs tur stingri nostāsimies.
Un, ja mums uzbrūk, ja uzbrūk ārstiem, karavīriem, cilvēkiem,
kas saņēmuši masku sertifikātus, tad mēs esam ļoti labā situācijā,
jo mēs nonākam tiesā, un prokuroriem un tiesnešiem ir
jāizskata lieta.
Un mēs visi varam izvirzīt savus argumentus, pat ja viņi nevēlas tos ņemt vērā.
Viņi cīnās pret to ar zobiem un nagiem.
Taču mēs tam pretojamies.
Mēs esam izturējuši šo sistēmu četrus gadus, četrus gadus!
Diemžēl mums nav izdevies izveidot tādus institūtus, kas neko nav sasnieguši,
piemēram, Roberta Koha institūtu un Pola Ērliha institūtu - tie vispār
neko neizpēta.
Tie nesniedz nekādus datus.
Tas mums ir jādara.
Mums kā pilsoņiem ir jāveido šīs iestādes.
Mums tam ir jāvāc ziedojumi.
Tāda būs nākotne:
Tas, ka mums ir neatkarīgi institūti, kas veic eksperimentus, piemēram, ar žurkām, kas var to visu atklāt, atbalstīt patoloģiju.
Tas ir mans vēlējums jums.
Atbalstiet šos cilvēkus, kuri strādā zinātniski un virza mūs uz priekšu, lai mums
būtu pierādījumi arī tiesas procesā.
Paldies, ka tik kuplā skaitā ieradāties Karlsrūē.
Mēs uzvarēsim.
Patiesība vienmēr uzvar!
No visiem juristiem pēdējie trīs gadi ir bijuši ārkārtīgi saspringti, nomācoši un kaitinoši.
Un tagad mēs dzirdam juristu, kurš patiešām
sāk runāt tikai tad, kad visi ir vīlušies.
Kad visi domā, ka tā vairs nevar turpināties, nāk sieviete ar neticamām zināšanām, kas ir medicīnas tiesību speciāliste,
bestselleru autore, neticami enerģiska, enerģiska, skaidra un, pats galvenais, vienmēr cilvēciska.
Un, pats galvenais, viņa vienmēr koncentrējas uz cilvēkiem un ir neticami uzticīga visiem saviem uzdevumiem.
Sirsnīgi aplausi Beatei Bahnerei.
Mēs esam pulcējušies šeit, Karlsrūē, tā sauktajā tiesību rezidencē.
Savai runai es devu nosaukumu: "Tur, kur pareizais kļūst par nepareizo, pretošanās kļūst par pienākumu".
Kad pareizais kļūst nepareizs?
Kad mums, pilsoņiem,
ir jāstājas pretī, lai atjaunotu tiesiskumu?
Kā to prasa pats Pamatlikums 20. panta 4. punktā.
Likums kļūst par netaisnību, ja likums, noteikums vai tiesas spriedums vai nu
būtiski pārkāpj vispārējos taisnīguma principus, vai dziļi
aizskar cilvēka cieņu.
Konstitucionālā valstī tam nevajadzētu notikt.
Tas ir tāpēc, ka gan likumdevējam, gan izpildvarai ir saistošs tiesiskums un kārtība.
Vismaz tiesām ir jākonstatē šāda netaisnība un
jāizdara attiecīgas sekas.
Cik ļoti mums, pilsoņiem un juristiem, ir pietrūcis šādas skaidras un bezkompromisa
tiesu prakses kopš koronavīrusa izplatīšanās.
Tiesu prakse, kas atzīst likumu par netaisnīgu, jo īpaši tad, ja tas
būtiski pārkāpj cilvēktiesības, jo īpaši cilvēka cieņu.
Galu galā viens no citiem tiesību pamatprincipiem ir cilvēka cieņas ievērošana.
Cilvēka cieņa ir neaizskarama.
Šis ētiskais un juridiskais princips ir mūžīgs pamatprincips.
Cilvēka cieņa ir viena no Vācijas konstitūcijas centrālajām vērtībām, un, pateicoties Pamatlikuma
79. panta 3. punktā paredzētajai mūžības klauzulai, tā ir absolūti neaizskarama uz visiem laikiem!
Cieņa pret cilvēka cieņu aizliedz valstij pārvērst cilvēkus tikai
par valsts darbības objektiem.
Bet kad valsts izturas pret cilvēkiem kā pret vienkāršiem priekšmetiem?
Piemēram, ja viņš viņiem liedz viņu pašu domas, pašnoteiktu rīcību un brīvus
lēmumus, ja viņš vairs neļauj viņiem brīvi informēties
no vispārpieejamiem avotiem.
Un otrādi, ja valsts neinformē savus pilsoņus vai informē tos nepilnīgi vai pat nepareizi,
un pilsoņi tādēļ pieņem nepareizu lēmumu, kas nopietni ietekmē viņu dzīvi un iztiku.
Vai arī tad, kad valsts pat piespiež savus pilsoņus pieļaut ārstēšanu,
kas nav ne efektīva, ne droša.
Tad valsts liedz cilvēkiem viņu vērtību un cieņu.
Jo tad valsts apzināti liedz cilvēkiem pieņemt būtiskus
dzīves lēmumus, pamatojoties uz viņu pašu apsvērumiem un intelektu.
Šādi rīkojoties, valsts ne tikai pārkāpj cilvēku tiesības uz pašnoteikšanos, kas ir viena
no būtiskākajām cilvēka cieņas izpausmēm.
Tas arī pārkāpj pilsoņu uzticību valstij.
ka valsts viņu aizsargā un pati nepārkāpj viņa pamattiesības.
Ja valsts šo uzticību pārkāpj vai pat ļaunprātīgi izmanto, tad taisnīgums kļūst par netaisnību.
Tad arī šī netaisnība nav saistoša, nav spēkā, nav spēkā.
Pat tad, ja tā ir izmantota un ievērota gadiem ilgi, kā tas ir ar Corona.
Galu galā ikvienas konstitucionālas valsts pamatā ir ne tikai tiesiskais taisnīguma princips,
bet arī savstarpējas uzticības princips.
No vienas puses, valstij ir jāvar uzticēties savu pilsoņu godīgumam un integritātei.
No otras puses, pilsoņiem ir jābūt arī iespējai bez nosacījumiem uzticēties, ka valsts
rīkosies godīgi un aizsargās savus pilsoņus no cilvēktiesību pārkāpumiem.
Un ka valsts paziņojumā vai rīcībā nav maldināšanas vai nepatiesības, lai
pilsonis varētu attiecīgi rīkoties bez jebkāda kaitējuma.
Tas nozīmē, ka valdības rīcībai jābalstās uz precīziem faktiem un zinātniski
pamatotu informāciju, nevis uz apšaubāmiem un vienpusīgiem pieņēmumiem,
prognozēm, aplēsēm un modelēšanu, kas kaitē iedzīvotājiem.
Tāpēc uzticēšanās ir visu veidu attiecību pamatā
un būtiska pastāvīga saite.
Tāpēc uzticēšanās ir daudz vairāk nekā tikai privāts prieks vai privāts risks.
Un arī daudz vairāk nekā psiholoģiska vai socioloģiska parādība.
Uzticēšanās ir absolūti būtisks un būtisks priekšnoteikums mierīgai sabiedrībai
un funkcionējošai konstitucionālai valstij.
Ja valsts ļaunprātīgi izmanto savu pilsoņu uzticību un pamato savus pasākumus ar maldinošiem
vai pat apzināti nepatiesiem pieņēmumiem, tad taisnīgums kļūst par netaisnību.
Un tagad daži piemēri, kas man ir kļuvuši nepareizi.
Tas kļūst nepareizi, ja valsts pēkšņi piespiež miljoniem bērnu, pusaudžu un noteiktu profesionālo grupu
vakcinēties pret masalām, lai gan saskaņā ar RKI datiem katru gadu ir aptuveni 10 saslimšanas gadījumi ar masalām,
kas nozīmē, ka šī tipiskā bērnu slimība ir izskausta un, starp citu, tā nekad
nav letāla un gandrīz nekad nav smaga.
Tas kļūst nepareizi, ja valsts pasludina saaukstēšanās vīrusu par vīrusu slepkavu un veic drakoniskus
pasākumus, lai gan pati RKI jau pašā sākumā apstiprina, ka 99 % no cilvēkiem, kas slimo ar koronāro
slimību, ir saaukstēšanās simptomi.
Tiesības kļūst nepareizas, kad valsts miljoniem cilvēku pasludina par potenciāli nāvējoši bīstamiem
tikai tāpēc, ka viņi ir cilvēki vai kontaktējas ar citiem cilvēkiem, un vienkārši izolē tos
karantīnā uz vairākām nedēļām.
Pareizi kļūst nepareizi, kad valsts, pamatojoties uz apgalvojumu par pandēmijas ārkārtas
stāvokli, atbrīvo vakcīnu ražotājus no visiem drošības pasākumiem saskaņā ar farmācijas tiesību aktiem
un pilnībā slēpj to no iedzīvotājiem.
Pareizi kļūst nepareizi, kad valsts liek miljoniem cilvēku vakcinēties ar Covid
vakcīnām, kuru atļauja ir iegūta krāpnieciski un kuru drošība
nekad nav pārbaudīta.
Visas šādas darbības, pasākumi un apgalvojumi pārvērš taisnīgumu netaisnībā, un par to atbildīgie
politiķi, deputāti un tiesneši ir pārvērtuši mūsu konstitucionālo
valsti netaisnības valstī.
Lai labotu šo smago netaisnību, ko pastrādājusi valsts, un šo bezprecedenta
uzticības ļaunprātīgu izmantošanu, es izvirzu šādas prasības.
Es aicinu, lai neatkarīgas izmeklēšanas komitejas veiktu neatlaidīgu izmeklēšanu par koronavīrusa pasākumu
likumību un ietekmi, kā arī lai tiktu sniegts pārskats par pandēmijas izmaksām
440 miljardu eiro apmērā.
Es aicinu noteikt nesaudzīgas sankcijas visos melu, krāpšanas un korupcijas gadījumos, kas saistīti
ar koronavīrusa pasākumiem un vakcināciju, un jau iepriekš izveidot neatkarīgus valsts prokurorus.
Es aicinu likvidēt visas iestādes, kas nav novērsušas un, iespējams, pat
veicinājušas pilsoņu maldināšanu un maldināšanu.
Tie jo īpaši ir Roberta Koha institūts, STIKO un Paula Ērliha institūts,
kā arī EMA kā Eiropas Zāļu aģentūra Kovid vakcīnām.
Es aicinu atcelt Federālās konstitucionālās tiesas lēmumu par vakcinācijas pienākumu
iestādēs un atcelt Federālās administratīvās tiesas lēmumu par karavīru pienākumu
paciest Kovid vakcināciju.
Un es aicinu nekavējoties pārtraukt Kovid vakcināciju Bundesvērā.
Es pieprasu atcelt visus ar koronavīrusu saistītos sodus un naudas sodus un pienācīgu kompensāciju
visiem cietušajiem, kā arī atcelt visus citus apgrūtinošus pasākumus saistībā ar koronavīrusu,
piemēram, disciplinārsodus un tamlīdzīgus pasākumus pret vajātajiem skolotājiem, policistiem,
mācītājiem, karavīriem un ārstiem.
Es aicinu pilnībā mainīt pierādīšanas pienākumu attiecībā
uz visiem Kovid vakcīnu radītajiem bojājumiem uz vakcīnu
ražotāju rēķina, jo viņu vakcīnām joprojām tiek garantēta drošība un efektivitāte,
t.i., ražotājiem ir jāpierāda, ka jebkādi veselības bojājumi nav radušies vakcinācijas
dēļ, nevis otrādi.
Es aicinu visus ES līgumus ar vakcīnu ražotājiem par Kovid vakcīnām pasludināt par spēkā
neesošiem, jo šie daudzmiljardu eiro vērtie līgumi masveidā
pārkāpj tiesību pamatprincipus.
Un es aicinu vakcīnu ražotājus izveidot kompensācijas fondu vismaz 60 miljardu eiro apmērā simtiem
tūkstošu cilvēku, kuri ir cietuši ar vakcīnām saistītus ievainojumus, no kuriem daži ir ļoti
smagi, jo ražotāji ir pieļāvuši daudzus farmācijas tiesību aktu pārkāpumus.
Es arī aicinu to darīt, lai reizi par visām reizēm novērstu šādu netaisnību nākotnē.
Corona nekādā ziņā nebija vienreizēja ārkārtas situācija.
Gluži pretēji.
Corona bija tikai sākums negodprātīgai pandēmijas termina ļaunprātīgai izmantošanai
un liekulīgai veselības aizsardzībai, ko īstenoja valsts un PVO.
PVO jau plāno pieņemt divus ļoti tālejošus juridiskus
projektus Ženēvā nākamā gada 2024. gada maijā.
No vienas puses, skandalozais diktatoriskais pandēmijas līgums un, no otras puses, totalitārā spēkā esošo starptautisko veselības aizsardzības noteikumu pastiprināšana.
Pamatojoties uz negodprātīgajiem PVO apgalvojumiem par pandēmijām, starptautiskās tiesības tādējādi kļūst
ne tikai par starptautisku netaisnību, bet, man par lielu satraukumu, pat par
starptautisku pandēmijas teroru.
Protams, ja vien mēs, visu tautu pilsoņi, turpmākajos mēnešos
nesāksim tam apņēmīgi pretoties.
Pašlaik es pats rakstu grāmatu par šo tēmu.
Šī grāmata būs noderīga arī mūsu kopīgajai pretestībai nākamā gada sākumā.
Savu runu es noslēdzu, pieminot izcilu vīru, kurš jaunībā bija arī jurists un kurš pēc
tam kļuva par iespaidīgu 20. gadsimta paraugu, pateicoties savai
miermīlīgajai, bet neatlaidīgajai pretošanās kustībai.
Mahatma Gandijs teica: "Katrs cilvēks, katra balss sabiedrībā ir svarīga.
Neviens no tiem
nav lieks vai mazsvarīgs.
Mēs visi kopā veidojam skaņu.
Jā, mēs visi kopā veidojam skaņu.
Tā ir mūsu kopīgā patiesības un godīguma skaņa un tādējādi
arī mūsu kopīgā lielā taisnīguma un brīvības skaņa.
Paldies jums visiem par to.
Liels paldies, Beate Bahnere.
Dārgie draugi, tagad mēs lūdzam jūs visus uz brīdi apstāties šajā svarīgajā
vēsturiskajā brīdī un pievienoties.
Tagad mēs nodziedāsim Vācijas himnu un aicināsim jūs visus pievienoties
pirms īstā vēsturiskā brīža.
Tāpēc mēs jums lūdzam.
Vienotība, taisnīgums un brīvība vācu tēvzemei!
Lai mēs
visi uz to cenšamies, brālīgi, ar sirdi un rokām!
Vienotība, taisnīgums un brīvība ir laimes ķīla:
Ziedi šīs laimes krāšņumā,
ziedi, vācu tēvzeme!
Ziedi šīs laimes krāšņumā,
ziedi, vācu tēvzeme.
Ziedi, vācu tēvzeme!
Mēs to tikko dzirdējām - vienotība, taisnīgums un brīvība, nevis šķelšanās,
netaisnība un brīvības trūkums.
Ir pagājis gads, kurā kustība ir sakārtojusi pati sevi un kurā daudzas iniciatīvas zināmā
mērā ir darbojušās arī viena pret otru.
Es domāju, ka daudzi cilvēki tagad ir sapratuši, ka mēs varam strādāt
tikai kopā, un tāpēc, manuprāt, ir tik lieliski šodien šeit redzēt tik daudz dažādu
iniciatīvu.
Jā, liels izaicinājums 2024. gadā būs atkal izveidot tīklu, turpināt to veidot,
apvienot un arī padarīt demonstrācijas centralizētākas, nevis
decentralizētākas.
Es pats vienmēr esmu teicis, ka tai ir jāattīstās no apakšas uz augšu.
Esmu redzējis, kā tas aug no apakšas uz augšu, un,
manuprāt, tas ir lieliski.
Un liels paldies VĀCIJA STENDI UZ AUGŠU,
kas tagad ir pārņēmuši demonstrāciju organizēšanu un veic ļoti profesionālu un lielisku darbu.
Kā jūs zināt, mana lielā tēma ir "digitālā brīvība".
Mēs saskaramies ar cenzūru, kas patiešām kļūst arvien smagāka.
Mums ir problēma, ka organizācijas bloķē bankas kontus.
Tas nozīmē, ka mums arī šajā jomā ir jāizstrādā jauni
risinājumi, un šī "digitālās brīvības" tēma
man ir galvenais jautājums 2024. gadā.
Protams, ZAAVV atbalsts, bet arī demonstrāciju atbalsts.
Un es vēlos, lai jūs tam sagatavotos garīgi.
Mums būs jāmainās, tostarp digitāli.
Tas nozīmē, ka, iespējams, mums būs jāatvadās no Telegram
un jāizvēlas drošas platformas.
Mums nāksies atvadīties no Google un Apple, mēs varam tiem atvadīties un teikt,
ka jūs vairs nevarat mūs uzraudzīt.
Mēs, juristi, esam to pārbaudījuši.
Bija vairāki advokāti, bija prokurori, bija tiesneši,
bija juristi.
Un šodien mēs iesniedzam krimināllietu par noziegumiem pret cilvēci.
Šodien ir tikai sākums.
Jo noziegums pret cilvēci ir ikviens, kas sistemātiskā vai plašā
mērogā nogalina cilvēku, uzbrūkot
civiliedzīvotājiem; pietiek ar vienu (!).
Cilvēki turpina to atkārtot, pat plašsaziņas līdzekļi mani iepriekš intervēja un teica, ka jā, bet skarts ir tikai tik maz cilvēku.
Ikviens, kurš nogalina cilvēku sistemātiskā vai plašā uzbrukumā civiliedzīvotājiem un likumam,
protams, ir sistemātisks, un pati Federālā
Konstitucionālā tiesa ir teikusi, ka tas ir uzbrukums.
Federālā konstitucionālā tiesa ir norādījusi, ka šī obligātā vakcinācija, kas tiek veikta
iestādēs, ir mērķtiecīga, netieša iejaukšanās fiziskajā neaizskaramībā.
Kopā ar Federālo administratīvo tiesu tās norādīja, ka tas nav
uzbrukums tiesībām uz dzīvību, jo: Mērķis nebija nogalināt cilvēkus.
Tad mans labais draugs un jurists, mans kolēģis Klaudio Zanetti, teica: "Ralf, es braucu ar automašīnu
no Cīrihes uz Karlsrūi, un mans mērķis ir aizbraukt līdz Karlsrūei, kas nozīmē,
ka es nepiesārņoju apkārtējo vidi, jo to es neplānoju darīt.
Tieši šo argumentu izvirzīja Federālā administratīvā tiesa un
Federālā konstitucionālā tiesa.
Tātad tas ir mērķtiecīgs, plaši izplatīts uzbrukums, sistemātisks un plaši
izplatīts uzbrukums, jo tika skarti daudzi, daudzi simti tūkstoši cilvēku, tāpēc tas
bija arī plaši izplatīts uzbrukums civiliedzīvotājiem.
Arī Pola Ērliha institūts un Roberta Koha institūts ir apstiprinājuši,
ka no tās ir miruši cilvēki.
Paula Ērliha institūts, un mēs pieņemam, ka šie skaitļi ir pārāk mazi, bet Paula Ērliha
institūts ir pieņēmis, ka 2023. gada 31. martā saskaņā ar PVO noteikumiem vakcinācijas
rezultātā konsekventi miruši 127 cilvēki.
127 cilvēki ir par daudz, jo
valsts nedrīkst nogalināt nevainīgus cilvēkus,
un valsts nedrīkst pildīt pienākumu, ja tā zina, ka beigās pat
viens cilvēks var tikt smagi ievainots vai iet bojā.
Šie ir Starptautiskā kriminālkodeksa vārdi,
un tieši tāpēc mēs izvirzām apsūdzības.
Un, ja ģenerālprokurors neveic izmeklēšanu šeit - Romas starptautisko statūtu 17. pantā ir noteikts,
ka priekšnoteikums, lai mēs varētu vērsties Hāgā, ir vispirms iesniegt kriminālsūdzību
dalībvalstī, šajā gadījumā - Vācijā.
Un, ja ģenerālprokurors neveic izmeklēšanu, jo nevēlas vai nespēj,
tad visa lieta nonāks Hāgā ar atbalstu, ar starptautisku atbalstu.
Kolēģi no citām valstīm darīs to pašu savās valstīs.
To teica mans kolēģis Maikls Brunners.
Austrijā vakcinācija bija obligāta.
Lai gan tas netika īstenots, tas tika iekļauts likumā.
Un pat mēģinājums izdarīt noziegumu, dārgais Maikls, ir sodāms nodarījums.
Un Maikls ir teicis, ka atbalstīs mūs, ZAAVV.
Un viņš arī Austrijā iesniegs šādas krimināllietas.
Tas pats notiks Itālijā.
Tas pats notiks Francijā.
Visur, kur cilvēki ir piespiesti vakcinēties, mēs celsim apsūdzības krimināllietās.
Un es noklikšķināšu uz pogas "Sūtīt ziņojumu".
Un, kad es noklikšķinu uz "Nosūtīt ziņojumu" un tas ir nodots, tad tas
tiek nosūtīts ģenerālprokuroram.
Un Olli tikko teica, ka esam iespieduši 1000 pastkaršu.
Visas pastkartes atkal ir nonākušas pastkastītēs.
Jūs arī nodosiet 1000 apsūdzības krimināllietās.
Paldies par jūsu līdzdalību un par to, ka parādījāt ģenerālprokuroram, ka arī sabiedrība
atbalsta šo jautājumu.
Mēs vēlamies skaidrojumu.
Mēs vēlamies nodrošināt, lai pēdējo trīs gadu laikā piedzīvotā netaisnība netiktu
vienkārši novērsta un lai atbildīgās personas tiktu sauktas pie atbildības.
Paldies, ka šodien esat šeit.
Un tagad es noklikšķinu uz "Sūtīt ziņu".
Liels paldies ārpasaulei.
Paldies,
Vācija, par dalību.
Mēs vēlamies izmantot ļoti apdomīgu pieeju.
Mēs esam juristi.
Mēs ievērojam likuma un taisnīguma noteikumus.
Un tie, kas pārkāpj likumu, sapratīs, ka iedzīvotājiem ir ļoti, ļoti laba izpratne
par to, kas ir pareizi un kas nē.
Un, kā, manuprāt, jau iepriekš teica Beate, valdība, kas šādi izturas pret saviem
iedzīvotājiem, zaudē uzticību.
Un vissvarīgākā lieta valstī, kurā mēs dzīvojam kopā kā cilvēki, ir uzticēšanās.
Un mēs atgūsim
šo uzticību.
Liels paldies jums visiem par klātbūtni.
Pret to balsoja Bundestāga deputāti no dažādām partijām.
Tikai viena persona no Kreisās partijas
- Sāra Vāgenknehta.
Divi cilvēki no FDP.
No CDU, es domāju, ka jūs pats man pateiksiet, pieci cilvēki no CDU.
Un neviena no zaļajiem.
Un tagad es nododu vārdu manam dārgajam draugam Klārsenam Rācim.
Un Klārsens tagad godinās Bundestāga deputātus, kuri toreiz
bija drosmīgi balsot pret to.
Dārgie kolēģi kampaņas
dalībnieki, dārgie draugi, ir brīnišķīgi stāvēt šeit un redzēt jūs visus.
Jūs esat tie, kas palīdzēja novērst šo vispārējo obligāto
vakcināciju, lai gan mēs toreiz nevarējām novērst obligāto vakcināciju atsevišķās iestādēs.
Paldies, ka esat ceļā.
Un paldies, ka šodien atkal esat šeit.
Pat ja, kā jau es teicu, mums diemžēl neizdevās novērst obligāto
vakcināciju atsevišķās iestādēs.
Taču tas, ka mums izdevās novērst šo vispārējo obligāto vakcināciju, ir mūsu kopīgs sasniegums.
Tā ir mūsu visu veiksme.
Ar jūsu palīdzību demonstrācijās ielās un ar mūsu pretestību
parlamentā mēs to esam panākuši.
Esmu pārliecināts, ka drīzumā sāksies jauns laikmets.
Un jūs esat tie, kas to veidos.
Tāpēc, ka esi spēcīgs un drosmīgs.
Laiks, kurā egoisms un materiālisms vairs nav galvenais, bet kurā atkal
tiek izdzīvotas mūsu vecās vērtības.
Laiks, kurā mēs esam dziļi iesakņojušies savā dzimtenē un kurā empātija
un cilvēcība nomainīs šodienas aukstumu.
Vai jūs uzskatāt, ka jūsu intereses pārstāv godīgi, krietni,
uzticami, inteliģenti, kompetenti, sabiedriskā labuma
deputāti, kas ir neatkarīgi no
iedibinātajām partijām un organizētās noziedzības?
Ja nē, tad es gribētu izmantot šo iespēju un atsaukties uz Pamatlikuma 20. pantu, kas nosaka, ka Vācijā suverēns ir tauta.
Tas nozīmē, ka, ja Vācijā kaut kas nav kārtībā, atbildība gulstas uz mums,
pilsoņiem, nevis uz augstākstāvošajiem.
Tagad mēs esam uzsākuši šo kriminālo apsūdzību izskatīšanu.
Tagad viss sāk apgriezties.
Mēs sauksim pie atbildības cilvēkus, kas to izdarīja.
Un, manuprāt, to teica Hūberts Aivangers: Mēs atgūstam savu demokrātiju!
Liels paldies par klātbūtni.
663