Клаудио Занети е швейцарски юрист и политик.
Със своите експертни познания той допринася за работата на Центъра за разследване, изясняване, съдебно
преследване и предотвратяване на престъпления срещу човечеството, свързани с мерките на Короната (ZAAVV).
Клаудио Занети даде интервю за Kla.TV ден преди да бъдат повдигнати почти 600
обвинения във Федералната прокуратура в Карлсруе.
Г-н Занети, като швейцарски гражданин със солидна швейцарска демокрация и справедлива съдебна система,
вероятно гледате на Германия с недоумение.
С оглед на многото германски лекари, на които е забранено да упражняват професията си,
лишени са от свобода и са загубили препитанието си заради критичната си позиция
към мерките срещу коронавируса, може да се говори за съдебен фалит в Германия.
Законодателството, юрисдикцията и полицейската власт очевидно са заживели свой собствен живот,
вместо да служат на населението.
Какво прави Швейцария по-добре, за да работи там?
Какво трябва да научим ние, германците, от Швейцария, ако е възможно?
Какво бихте казали, г-н Занети?
Така че, както казахте, за съжаление и за нас тя вече не е напълно стабилна.
Имаме и някои признаци на ерозия, които ме тревожат.
Така работим ние.
Да, да.
Така че няма да отрека, че все още сме в много по-добро положение,
отколкото в Германия.
Това във всеки случай. А, да.
Ние нямаме най-лошите ексцесии.
Но съвсем наскоро в Twitter се появи нещо за състоянието на съдебната система, а също и оплакване
дали можем да постигнем нещо там, което сега се опитваме да направим от ZAAVV.
И всъщност ми стана тъжно да видя колко много от моите немски съвременници са загубили
вяра в правосъдната система.
Да.
И аз написах същото, а Маркус Крал ми отговори, че проблемът не е в това, че вярата
в съдебната система е била разклатена, а в това, че съдебната
система всъщност не е добра.
Разбира се, по принцип той беше прав, но какво означава това, ако хората
вече не вярват, че им се служи правилно?
Така че, ако имате впечатлението, че, да, те правят каквото си искат;
а човекът, който търси справедливост, е това, за което говорим в юридическата професия, така че когато отидете в съда, вие търсите справедливост.
Правото трябва да се култивира.
И ако се загуби вярата, че това наистина се случва и че законът се спазва, това е пагубно.
А това подкопава държавата и ще има много, много сериозни последици.
Не мога да кажа как да поправя това ефективно. Това ще отнеме много време.
И преди всичко, отново се нуждаем от много разумни, разбираеми и справедливи решения, в които хората
могат да видят, че са правилни: Но не всичко е мрачно.
Така че корекция е възможна, но в момента тя наистина не изглежда добре.
Сега просто видяхме това с
Corona, така че това, което всъщност ме кара да се отвращавам, е премахването на проверките и балансите.
Ако човечеството някога е постигнало нещо умно в областта на държавната политика или история,
в изкуството на управлението, то това е било развитието на разделението
на държавата на три власти - законодателна, изпълнителна и съдебна - и ние всъщност
сме се справили много добре с това.
Да.
Изведнъж виждаме, че властите се държат така, сякаш разполагат с една вечно валидна
истина и всеки, който е на друго мнение, автоматично греши.
А това е много, много опасно.
Всъщност това е аргументацията, която познаваме от крайната левица, Антифа.
Те казват: ние сме антифашистите,
така че ако сте против нас, значи сте фашист.
Да, точно така,
това е простото изчисление.
Да, но това е начинът, по който се работи днес.
И ако интелектуалният дискурс, спорът, който трябва да се развива, просто се
задушава, тогава демокрацията не може да оцелее в дългосрочен план.
Говорите за властите.
Предполагам, че медиите също играят важна роля за това.
Защото винаги се оказва едностранчива.
И тогава тази оставка се разпространява по естествен начин.
Разбира се, нали?
Да.
Най-важната задача на медиите е постоянно да контролират властта.
Но ако влиятелен човек каже нещо, той трябва да го каже рефлексивно: Да, но защо казва това?
Има ли скрити мотиви?
Може ли да оправдае това, което казва?
И така нататък.
Той трябва да си го обясни сам.
Но ако нещо може просто да се твърди и да се представя като евангелие, тогава
не може да има плодотворно развитие.
И тук наистина трябва да сме внимателни. В противен случай губим толкова много.
Движим се в посока на абсолютизма;
че това е било премахнато, когато кралят е можел да каже - аз съм държавата -
ние наистина не искаме повече това.
Но мисля, че Луи XIV. може да каже какви трябва да бъдат правилата, общо абстрактните правила.
Той успя да ги приложи веднага.
А ако някой не му допада, той може също толкова лесно да го вкара в затвора.
Но имате впечатлението, че определени хора в Берлин биха искали да го въведат отново.
И когато дори съдилищата и всички останали се съгласяват с това, а медиите не задават критични въпроси.
Например не си спомням г-жа Меркел някога да е трябвало да
отговаря на критичен въпрос.
Да, разбирам точно какво имате предвид. Във всеки случай.
И тази оставка, за която току-що споменахте, която е широко разпространена
сред населението, тази липса на доверие
в съдебната система, знам, че лично работите срещу това.
Или един от инструментите е пряката демокрация, която оценявате и за която работите.
Това е колектив.
Точно затова Швейцария няма формата на управление на пряка демокрация, както понякога
се казва, а по-скоро на полупряка демокрация. Там имаме и парламент.
Или демокрация чрез референдум, което всъщност е още по-добре.
Защото на немски език референдум всъщност означава народен вот.
А тук, в Швейцария, референдумът означава налагане на народен вот.
Така че провеждането на референдума означава събиране на подписи.
50 000 подписа в рамките на 90 дни, можете да принудите правителството да го подложи на гласуване.
И това всъщност е колектив. Вероятно затова швейцарските политици са малко по-спокойни.
Така че не всеки въпрос е свързан със смъртта и живота,
както понякога се случва в Германия.
И винаги имате възможност - обикновено четири пъти годишно - да изпуснете парата в урните.
Това също е разумно, което също е от голямо значение.
Видях това наскоро, когато успях да покажа на делегация от Тюрингия кантоналния съвет в Цюрих, а след
това и националния съвет в Берн, и те бяха много впечатлени
от начина, по който си взаимодействаме.
Имаше една, например, от крайната лява страна, зелена и
цялата, и тя дойде и се зарадва, че съм се върнал.
Целувахме се и всичко останало и всички бяха изумени. Казвам, че това е напълно нормално в Швейцария.
Защото отново има гласове, така че сме заедно.
След това, може би три месеца по-късно, отново имате противоположни
мнения, но те са много по-смесени и ние наистина не познаваме тези лагерни битки по
този начин.
Много добре, благодаря ви.
Г-н Занети, благодаря Ви за коментарите.
Едно от средствата, които използвате, които подкрепяте, или проект, който е близък до сърцето
ви, е демонстрацията, а също и повдигането на 599 наказателни обвинения
утре, 10 декември 2023 г., когато се отбелязва
75-ият Ден на правата на човека.
Мисля, че това ще бъде историческо събитие.
Вие сте замесени в това, помогнали сте за повдигането на тези обвинения.
И сега въпросът е: Ако германската съдебна система, т.е. Федералната прокуратура, не се справи адекватно
с тези 599 дела, които ще бъдат предадени утре - което още веднъж ще подчертае съдебния банкрут в Германия
- германците ще имат възможност, съгласно Хартата за правата на човека, да представят
обвиненията си пред Международния наказателен съд в Хага.
Какви са според Вас шансовете за осъждане на отговорните за законното въвеждане на задължителна
ваксинация в здравните служби и сред членовете на германските въоръжени сили
и за получаване на обезщетение от отговорните лица?
Много амбициозен въпрос.
На първо място, щеше да има още две реклами, но междувременно двама
членове на Бундестага починаха.
Не знаем точно какво е било, но може да е било корона или ваксината,
разбира се.
Ние не правим тези реклами за забавление.
Това всъщност е много, много сериозен въпрос
и ние просто разбрахме, че са положени много усилия.
ZAAVV иска да се посвети и на наказателното преследване.
Но осъзнахме, че в цялата тази история с короната има толкова много въпроси.
И тогава често се сблъсквате с доказателствени производства или процесуални истории, които са много трудни.
Ралф Лудвиг всъщност е осъзнал по блестящ начин, че Бундестагът
е правил и решавал неща, които му е забранено
да прави.
И той наистина се върна към основите, а именно известния член 1 от Основния закон:
Човешкото достойнство е неприкосновено.
Да.
След това си казахме, че ще забравим всичко, тези дреболии, включително уврежданията
от ваксините и т.н., въпреки че те, разбира се, могат да бъдат много лоши за засегнатите.
Но сега трябва да ги отложим.
Казахме, че се съсредоточаваме върху най-сериозното нарушение
- а то е задължителното ваксиниране.
Няма значение дали става въпрос за институция, за германските
въоръжени сили или за нещо друго.
Това е просто идеята, че държавата казва на някого какво да си инжектира под кожата.
Това е невъзможно.
И по принцип Федералният конституционен съд отдавна
е решил този въпрос.
Защото в него се казва:
Държавата няма право да преценява човешкия живот един спрямо друг.
120 Не му е позволено да го прави.
Има няколко известни случая.
Спомняте си, че след 11 септември 2001 г. германският Бундестаг също прие закон, който позволяваше
на правителството да свали самолет, който се движи към оживен район, към град.
А адвокатът, г-н Ширах, направи прочутата телевизионна пиеса, театралната пиеса - мисля,
че се казваше "Терор".
Това е мястото, където се развива това дело.
Отвлечен самолет се насочва към футболен стадион, пълен с хора.
И сега въпросът: има ли право пилотът да го свали или не?
В неговата пиеса, в театъра, въпросът е: трябва ли командирът, който е наредил затварянето,
да бъде осъден или оправдан?
Интересно беше, че телевизионната аудитория беше преобладаващо "за", разбира се, около 90
процента - в Швейцария, мисля, че беше само около 80 процента. Да, той е прав, трябва да го свалите.
Те казват: "Ние спасяваме повече животи, отколкото унищожаваме в
самолетите.
Няколко политици в Бундестага предприеха съдебни действия срещу това правно
основание, което Бундестагът прие по това време. И Федералният съд каза:
Да, такъв закон е недопустим, защото държавата не трябва да цени някои човешки животи повече от други.
Държавата трябва да защитава живота и не трябва да казва:
Да, ако мога да спестя хиляда за това, то сега мога да пожертвам десет.
Това е невъзможно, защото е грубо (ясно, очевидно) нарушение на човешкото достойнство.
Това е отправната ви точка.
Далеч от индивидуалния случай, от щетите или от това, което е наистина
лошо, което не ви харесва да гледате.
Да, точно така.
Бундестагът е знаел още тогава, когато е взел решение, че ще има смъртни случаи.
Приели сте това.
Казахте, че спасяваме повече хора.
Но именно на това съображение те нямат право.
Има и друг случай, известният случай "Гефген", отвличането
на младото момче Якоб Мецлер.
Мм.
Или Метцер, вече не съм съвсем сигурен.
Там е бил отвлечен.
Полицията смята, че момчето е все още живо.
Бяха заловили похитителя на заложници и искаха да разберат къде е момчето.
И тогава началникът на полицията каза: Трябва да му извием китката и така,
докато не ни каже къде е момчето.
Не се стигна дотам.
Момчето е намерено, но за съжаление вече е мъртво.
Това повдига въпроса дали поведението на този полицейски началник
е било оправдано или не.
Съдебната власт каза: "Не,
тук е премината червена линия, това е недопустимо.
И сега тук отново има хора, които казват: Ако бяхме родителите на това момче,
щяхме сами да вземем
нож и да му помогнем.
Но точно затова имаме върховенство на закона.
Поемаме този въпрос, не искаме да имаме кръвожаден дракон.
Това е архаична правна система.
Искаме система, в която държавата изпълнява тази задача в общ интерес
и се придържа към определени правила.
Едно от тези правила е човешкото достойнство и произтичащата от него забрана за изтезания.
В този случай Федералният конституционен съд потвърждава присъдата на полицейския командир,
въпреки че тя е доста снизходителна.
След това се обърна към Европейския съд по правата
на човека и той също потвърди това.
Те дори пишат:
Дори ако самите основи на държавата са застрашени, т.е. ако от това зависи оцеляването на държавата, тази червена линия не трябва да се пресича.
Невероятно.
Не може да се формулира по-ясно от това, което са направили.
Нашата задача сега ще бъде да започнем тази дискусия и да кажем: Знаете ли всъщност
какво сте направили с тази задължителна ваксинация?
Вие посягате на човешкото достойнство.
Основният закон и други правни системи, включително Европейската декларация за правата
на човека и Декларацията за правата на човека на ООН, просто
поставят границата там. Това е категоричен императив.
А ако започнем да релативизираме, това става изключително опасно.
Искам да видя този политик или федералния прокурор.
Може би те ще измислят нещо.
Те могат да кажат, че не могат да бъдат подложени на натиск или че сме допуснали някаква формална грешка, или ще измислят нещо друго.
Но въпросът, който повдигаме, е толкова важен.
И трябва да настояваме да кажем: Тук не можете просто да го игнорирате.
Става дума за известния член 1 от Основния закон. И няма какво да се релативизира.
Дори ако сте могли да защитите 80 милиона души с ваксината, 100 милиона или 500 милиона,
все още щеше да има тази червена линия.
Това е много интересно.
Не можете да кажете: спасяваме няколко души и жертваме няколко в замяна.
Искам да кажа, че отново сме като онези, които през Средновековието
са хвърляли девици на драконите.
Това просто не е възможно.
Развитието на историята на идеите е, че ние просто поставяме граници на държавата.
Човешкото достойнство определя и граници за държавата, които тя не трябва да превишава.
Ограниченията, които си е поставил.
Да... винаги бъдете внимателни, държавата
не разполага с толкова много добро.
Държавата винаги трябва да бъде принудена да спазва границите.
Но то е и във второто изречение:
Властите, т.е. държавата и всички държавни органи, са длъжни да зачитат това достойнство.
Защото това е интересно.
Параграф 2 никога не се споменава.
Разбира се, това всъщност се отнася само за държавните институции.
И точно това не ги интересува.
А това е много опасно.
А сега просто искаме да ви наложим тази дискусия.
Сега трябва да заемете позиция:
Защо смятате, че имате право да релативизирате или да променяте
член 1 от Основния закон?
Сега, ако намерите някаква причина да кажете: "Не, това не ни интересува, няма да се занимаваме
с него". - с която за съжаление трябва да се съобразяваме - пътят към Хага е открит.
Освен това сме в процес на намиране на държави, които да ни подкрепят в това, защото
тогава трябва да се включите.
Разбира се, има и африкански държави, например, които са заинтересовани да се присъединят,
защото и на тях им е писнало от факта, че в Хага се съдят само
чернокожи африканци.
Те казват също: "Да, на Запад има няколко гангстери, които го заслужават.
И нека погледнем.
Така че федералният прокурор всъщност е в неудобно положение, тъй като трябва да вземе решение:
Искаме ли да изясним въпроса вътрешно, така да се каже, и да кажем: да, наистина има нужда
от действие, трябва да работим по този въпрос;
Също така ще трябва да затворим виновните или да ги подведем под отговорност -
или искате да се смутите от факта, че цялата работа ще бъде решена на международно ниво
под надзора на световната общественост?
Да, много интересно.
Но най-важното е, че обръщате масата и тези правила, които държавата е създала или в които е
казала, в строго юридически решения, че за да защитите дори само един или дори само един
милион души, не трябва да въвеждате нищо, което на свой ред застрашава само един човек.
Намирам за много интересно, че обръщате това и го нападате.
С други думи, вече сте дали голям шанс за това,
Говоря за логическа аргументация, иначе нямаше да сте тук.
От гледна точка на интелектуалните разсъждения случаят ми е ясен.
Ще трябва да измислите нещо, за да го обясните.
Може би ще си кажете с обичайната лекомисленост: да, да, ние нямаме
представа от юриспруденция и т.н.
Но точно там! - Искам да кажа, че някои разпоредби в закона са формулирани
толкова просто, че всеки ги разбира.
- Особено ми харесва друго: няма цензура.
Мисля, че не би било по-лесно да се формулира правна разпоредба.
Но виждам, че на много германски политици им е трудно да разберат това.
Искам да кажа, че на г-жа Нанси Фейзър не ѝ пука какво пише там.
Тя казва: Да, цензурираме само за ваша защита.
Имам предвид, че когато гледам Kla.TV - там всички тези странни педерасти говорят и т.н.,
трябва да защитим населението от това.
Така че, разбира се, искаме да сме добре с вас.
И - не, конституцията
е пределно ясна - това не
се случва!
А тези права на защита задължават държавата да толерира точно това,
което е в пълен разрез с нормите.
Ако той одобрява само онова, което сам смята за добро, това не е свобода.
Не.
Не, той трябва да го намери... Звучи логично.
...когато се ядосват срещу него и казват: "Да, те имат право"; или известната фраза на Волтер:
Дори и да осъждам това, което казвате, искам да дам живота си за него и да се боря, за да можете да го кажете.
Това е принципът на Партията на свободата.
Много хубав цитат;
да. - Г-н Занети, много Ви благодаря за коментарите.
Какво ще се случи с 599-те обвинения, ако се окаже, че Международният наказателен
съд не е независим, т.е. ако тази
юрисдикция не се справя адекватно с тези престъпления
срещу човечеството?
Защото трябва да има начин в някакъв момент и по някакъв начин да се предотврати продължаването
на подобни престъпления в бъдеще.
Засягате друг важен въпрос: независимостта на съдебната власт.
И в Швейцария винаги спорим как най-добре да постигнем това.
Разбира се, такъв международен орган никога не е напълно независим.
Но това е опит да се накажат дори тежки престъпления в рамките
на международното право.
Имам предвид, че когато си спомняме за Нюрнбергския процес или за процеса след ужасите на Втората световна
война - разбира се, това е било правосъдие на победителя, разбира се, то е белязано от този недостатък -
но това е бил първият опит да се създаде правосъдие, да се установят правила, престъпления срещу
човечеството - или както сега казваме тук: хуманност - или военни престъпления и т.н.
Въпреки всичко това е квантов скок в човешката история.
Това трябва да се каже,
а стандартите бяха определени и за по-късните случаи.
Сега е създаден международен трибунал и големите държави казват:
Да, това е много хубаво, но за нас няма значение.
Американците твърдят, че ако някой от нашите войници бъде съден там, президентът
или страната са длъжни да използват военна сила, за да го измъкнат.
И можете да си представите колко независим е такъв съд.
Не мисля, че и руснаците са замесени, но сега се водят дела срещу Путин.
Разбира се, има много неща, които са политически мотивирани.
А от другата страна са африканците, както казах, които казват :
Защо винаги сме само ние, а не и другите?
След това всяка страна избира дали да се съобрази с това решение.
Да, точно така. Това е нещо повече от детско заболяване.
Това, разбира се, са проблеми, с които един международен орган просто се сблъсква.
Въпросът е дали сме принудени просто да живеем с нея и да се възползваме от нея, или можем да
се опитаме да я подобрим стъпка по стъпка.
Мисля, че това би било много желателно, но, разбира се, важно е и широката
световна общественост да възприема това като справедливо.
Разбира се, това изисква много усилия; много неща трябва да са наред.
Политиците във федералните провинции също трябва да се ангажират.
Но както виждаме, в момента тенденцията е по-скоро обратна.
Съдебната власт почти се е превърнала в инструмент на управляващите.
Изключително
проблематично развитие, нали?
Искам да кажа, че дори... виждал съм го в Германия, където вътрешният министър използва тайните служби срещу непопулярни държавни служители.
- Виждаме как един напълно почтен човек като Ханс-Георг Маасен
е наказан, защото просто си е позволил да изрази мнение.
Това са ... - Или дори цели партии, нали?
Искам да кажа, че когато една партия е толкова доминираща, колкото е AfD сега, не можеш дори да си помислиш да я забраниш в една демократична страна.
Имам предвид, че член 20 от вашия основен закон го казва: Цялата държавна власт произлиза от народа.
С други думи, народът е този, който избира правителството, а не обратното...
... Да, така трябва да бъде.
Да, но мисля, че днес липсва яснота за такива тривиални неща.
Или се провежда дискусия: "да, можем ли да имаме демокрация отгоре надолу?
' ... Не, трябва да получите демокрация.
Управляващите нямат повече власт над нас от тази, която ние им предоставяме.
И трябва да се борите за това отново и отново.
Така че демокрацията не е безплатна,
а свободата не е безплатна.
Когато казваме 75 години права на човека. Всичко това е добре.
Но това всъщност е само каталогът на ООН, който заявихме преди 75 години, когато
отбелязахме годишнината на 10 декември.
Но разбирането, че тези права са права по рождение, които ни се полагат, защото сме човешки същества!
Трябва да върнем това в главите на хората!
И видяхме, че с Корона политиците се държаха... Понякога
ми се налагаше да се замислям как като малък си играех с железницата
Märklin, където можех да накарам влаковете да се движат по-бързо
или по-бавно с помощта на трансформатор,
и как се отнасят към гражданските ни свободи днес.
Подхвърлят ни едно парче и казват: "Да, ще го прекратим", определят дата, на която конституцията ще започне да се прилага отново.
И все пак конституцията или основният закон трябва да бъдат скала в прибоя
и да се прилагат точно в бурни времена.
Не може да зависи от политиката кога се прилага конституцията.
Тези въпроси изобщо не се обсъждат.
Намирам това за изключително опасно.
Карл Шмит казва, че суверенът е този, който разполага с извънредно положение.
И сега видяхме, че това очевидно е администрацията и правителството.
Те се възползват от извънредното положение и следователно могат да го обявят.
И тази пълна корупция на закона отива още по-далеч.
Искам да кажа, че когато сега виждам в Германия как едно правителство сериозно търси извънредно положение
и иска да обяви извънредно положение, за да приеме противоконституционен бюджет, тогава
не сме далеч от произвола, защото това е произвол.
Разбира се,
това се вижда от недоволството на хората, рейтингите на социологическите
проучвания са в мазето, както никога досега, но
това е така, ако правилно ви разбирам...
Нищо не се случва, нищо не се случва.
Това е лудостта, тя се
нуждае от тази контрареклама.
А може би вече сме съгласни, че това е невъзможно.
Но къде са големите медии, които просто задават няколко въпроса?
Искам да кажа, че имаме хора, които сега са... включително федералният канцлер, наистина не искам да обиждам
толкова много тези хора, не е моя работа като швейцарски гражданин, но има сериозни
обвинения в корупция, например с тази история с кум-екс.
И той не си спомня.
Той просто казва: "Не си спомням" и това изяснява въпроса.
И всички го поглъщат.
Да, но по-правилно би било да се каже, че щом не може да си спомни такива неща, може би не е подходящият човек за федералното канцлерство.
Може да се наложи да попитате някой друг.
Трябва да помисли за това.
Да. Ще се радваме да го направим.
В края на краищата той има вицепрезидент и може би именно вицепрезидентът пречи на хората
да го свалят от власт.
Но г-н Занети, за да стигнем до решението, ако сега действително се занимаваме със злоупотреба
с власт в световен мащаб, а също и в национален мащаб, очевидно е, че навсякъде.
Всички примери, които току-що изброихте, са съвсем ясна злоупотреба с власт и пълна липса на дискусия.
С други думи, както разбирам, това би било отправна точка, за да накараме
хората отново да мислят свободно. Правилно ли ви разбрах?
Да ги накарате да го обсъдят. Че мненията отново са позволени.
Културата на дебатите е важна и трябва да спрем...
Няма мнение, което да може да бъде изключено от самото начало като морално укоримо.
Това е невъзможно.
Трябва да го позволите.
Можете също така да опровергаете дадено мнение.
Но ако изгубим тази култура, демокрацията ни ще се разпадне.
Просто трябва да видим това.
И ние просто имахме такова нещо.
Искам да кажа, че злоупотребата със съдебната система като инструмент на властта... Трябва да се вдигне шум.
Искам да кажа, че когато сега виждам, че Майкъл Балвег е прекарал девет месеца в затвора, това
не е достатъчно дори за повдигане на обвинение.
А тези райхсбюргери не ги познавам. Те са наполовина луди.
Но в нашата страна все още можете да бъдете такъв. В една свободна страна е позволено да си полудял.
Не знам какво точно са направили.
Но те са в затвора от една година насам. И все още няма заведено съдебно дело.
Искам да кажа, че Habeas Corpus Acte вече е на няколкостотин години.
И очевидно отново се връщаме назад в интелектуалната история, защото държавата
може просто да си присвои всяко право.
Ако те са престъпници, трябва да бъдат наказани и осъдени.
Нямам нищо против това.
Да, но след това им го докажете.
Но тези хора,... те също ви се подиграват с купона с ролетка и т.н.
И онази старица, начинът, по който слезе от колата, и т.н.
Това е най-голямата опасност, която сега заплашва Германия, идваща от
тези хора. Това вече разтърсва Републиката.
Така че вярата в републиката не е далеч.
Да, вероятно е така.
Много добре обобщено.
Г-н Занети, най-важното е, че се нуждаем от открита дискусия.
Нуждаем се от култура на дебати. Разбрах ви правилно.
И се обърна към аудиторията: култура на спора, която не е просто делегирана
на адвокати и юристи, а които спорят в своята област на правно ниво.
И ние, населението, трябва да се научим отново да обсъждаме нещата.
Разбрах ви правилно, нали? Това са добрите стари механизми за контрол и баланс
[Система за поддържане на разделението на властите]. Точно от разделението на властите.
Властите са не само разделени. Съществува също така потискане на властта.
Така че от време на време те трябва да парадират един с друг.
Това е задачата!
Но да се върнем на Corona.
Искам да кажа, че най-важният орган за вземане на решения беше известната подмяна, тези конференции за
увеличаване на мащаба, които те провеждаха, министерските конференции с министър-председателите.
С други думи, орган, който не е предвиден никъде в Основния закон.
Те вземат решение за извънредно положение.
И тогава те самите са суверенът, ако перифразираме Карл Шмит.
Това не може да е вярно!
Не, не, не.
Категорично не.
Абсолютно позорно.
Да. Много добър.
Много, много се радваме да вземем под внимание вашите предложения.
Раздайте ги на публиката.
Също така сме много благодарни на всеки адвокат, който води тази битка.
На нива, на които не можем, да, не бих постигнал никакъв напредък.
Това не е моят свят.
И съм много благодарен, че има хора като вас, които са ангажирани с това.
Но осъзнах, че мога да допринеса с нещо за тази култура на дебати,
да я обсъждам с хората около мен и да я предавам нататък.
И съм много развълнувана да видя как ще се получи утре.
Стискаме палци.
Наистина вложих много енергия и сили в това събитие.
Благодаря ви, г-н Занети.