Ralf Ludwig német jogász, a Corona-intézkedések miatt az emberiség ellen elkövetett bűncselekmények kivizsgálásával,
tisztázásával, jogi üldözésével és megelőzésével foglalkozó központ (ZAAVV) kezdeményezője.
A karlsruhei szövetségi ügyészségen közel 600 büntetőfeljelentés benyújtásának
előestéjén Ralf Ludwig interjút adott a Kla.TV-nek,
amely hozzájárul az emberi jogok általános oktatásához.
Ludwig úr, számos német orvos és egy bíró a német igazságszolgáltatás kereszttüzébe
került a koronavírus elleni intézkedésekkel szembeni kritikus hozzáállásuk miatt.
A következmények: szakmai eltiltás, börtönbüntetés és a megélhetés elvesztése.
Nem vet ez fel kétségeket a német igazságszolgáltatással mint az államon belüli független hatalommal kapcsolatban?
Igen, ez még a kétségnél is több. A német igazságszolgáltatás tehát biztosan nem független.
Nem is önállóan ítélkezik, hanem egy narratíva szerint - egy előre meghatározott
narratíva szerint, amely a társadalom minden területét áthatja.
Tehát az igazságszolgáltatás most már nem a társadalmon kívül
van, hanem az igazságszolgáltatás a társadalom része.
És az igazságszolgáltatásban, az ügyészségen és a jogi szakmában egyszerűen ez a Corona-narratíva érvényesült.
Ennek megfelelően a kritikusokat kriminalizálják és üldözik.
Néha ezt mondom a bíróságon is.
A bíróságon azt mondom, hogy itt a véleményeket, a tudományos véleményeket, egy orvosi
kezelési módszert kriminalizálnak, ami tulajdonképpen az orvos eredeti feladata,
hogy eldöntse, mi a helyes.
És vannak olyan bírák, akik aztán gyakorlatilag megszabják egy orvosnak, hogy például hogyan
kell elkészíteni egy maszkos igazolást.
És igen, elvileg csak azt lehet mondani, hogy én is merem kétségbe vonni, hogy a
jogállamiság működött-e a koronavírusos válság előtt.
A koronavírus-válság azonban egyértelműen megmutatta, hogy ez nem működik, és hogy nem független.
Igen, köszönöm szépen a magyarázatot.
Ha megkérdezhetem személyesen, mit mond egy bíró, amikor ilyen kérdést tesznek fel neki?
Egyáltalán reagál rá, vagy megint figyelmen kívül hagyja?
Néha figyelmen kívül hagyják.
Tehát nagyon különböző bírák vannak. Az igazságszolgáltatás is tükrözi a társadalmat.
Vannak olyan bírák, akikkel bizonyára lehet vitatkozni.
Vannak bírák, akik azt mondják, hogy alapvetően ugyanazt mondanánk, vagy azt mondanám,
hogy igazad van, de a törvény vagy a rendeletek mást mondanak,
és nekem be kell tartanom őket.
Vannak bírák, akik ezt teljesen figyelmen kívül hagyják.
Vannak bírák, akik elhiszik a szavamat.
Egy rostocki bíró, az nagyon rossz volt, még azt is mondta nekem, hogy nem fogadja
el... Nem vettem fel maszkot, mert a maszkkötelezettséget már feloldották.
De nagyon akarta a maszkot.
És ez a bíró azt mondta, hogy még azt sem fogadta el, hogy védőügyvéd vagyok.
Tehát védőügyvédként valójában védve vagyok;
Németországban jó történelmi okok miatt a tárgyalóteremben védelmet élvezek.
És ez a bíró ekkor azt mondta, hogy nem ismerem el az ön védőügyvédi státuszát,
és szükség esetén őrizetbe veszem.
Tehát viszonylag nehéz. És vannak bírák, akik nagyon-nagyon idegesen reagálnak.
Tehát elkezdik ... nos, az egyik bíró folyamatosan felvette a telefont,
a füléhez tartotta, újra letette, újra felvette, és így tovább.
Egész idő alatt oda-vissza ment a telefonnal.
Aztán átbogarásznak néhány papírt, a bírák kiszaladnak, aztán megint vissza.
Tehát már most idegesek, mert természetesen tükröt tartunk eléjük.
Nem mi vagyunk az egyetlenek, de mi, kritikus jogászok tükröt tartunk eléjük.
És ha a törvény szerint rendeznék a dolgokat, akkor
nem tennék azt, amit tesznek.
És ez azt jelenti, ahogyan azt újra és újra szeretem mondani, hogy az emberek koherenciára törekszenek.
Ez azt jelenti, hogy annak, amit gondolsz, és annak, ahogyan cselekszel, meg kell egyeznie.
És ha ez nem így van, akkor például megbetegszel.
A bírák pedig egyszerűen nem cselekszenek következetesen, mert valójában tudják, hogy rosszul cselekszenek, és mégis megteszik.
Nagyon érdekes pont. Nagyon érdekes pont.
Ez elvezet a második kérdéshez, mert a Corona-válság világossá tette, hogy a törvényhozás, az igazságszolgáltatás
és a rendőrség nyilvánvalóan saját életet kezdett élni
ahelyett, hogy a lakosságot szolgálná. Igen, minden hatalomnak az emberektől kell származnia.
Hogyan juthatott el odáig, hogy egy bíró úgy jár el, hogy a rendőrség,
elvileg minden egyes területen, úgy tűnik, valahol beszivárgott?
Ki a mozgatórugó a háttérben?
Pusztán az Ön személyes véleménye szerint ? A háttérben álló hajtóerő?
Tehát először is, viszonylag józanul kijelenthetjük, hogy vannak lobbisták, vannak érdekek,
van gyógyszeripar, van fegyveripar, van pénzügyi komplexum.
Ezek tehát különböző érdekek, amelyek természetesen nagy befolyást
gyakorolnak a politikára és a társadalomra.
Most például a koronavírus-válság esetében világosan látható, hogy a
gyógyszeripar volt az egyik hajtóerő.
És természetesen társadalmi változásokon is keresztülmegyünk.
Egyszerűen digitális forradalomban vagyunk.
A társadalom hihetetlenül gyorsan változik, és ami most történik, az az én magyarázatom,
de ezt persze mindenki másképp látja... Egyetértek
Vera Birkenbihllel. Olyan, mint egy szupermarket.
Olyan ötletet kínálok, amelyet meg lehet osztani vagy nem.
De úgy vélem, hogy a politika mindig alkalmazkodik
a gazdasági erőviszonyokhoz.
És ma már globális gazdasági erőviszonyok vannak,
így a globális gazdaság elvileg nem tűri az állami korlátokat.
Ez azt jelenti, hogy keresik a módját annak is, hogyan lehet lebontani ezeket az állami akadályokat.
Ennek egyik módja az egészségügyi politika.
Amint látjuk, ezt a szabványosítást csodálatosan elérhetjük az egészségügyi politikán keresztül.
Hirtelen van egy QR-kódunk, van egy szabványosított azonosítószámunk.
A WHO-szerződéssel, a pandémiáról szóló szerződéssel most egy szabványosított,
világszerte egységes szabályozás létrehozására tesznek kísérletet.
És ha ez átmegy, sőt, ha ez a WHO világjárványügyi szerződés átmegy, akkor először
lesz egy egységes, globális szabványunk világszerte, amelyet minden országban alkalmaznak,
és akkor - azt is tudjuk, hogy ki áll a WHO mögött, hogyan finanszírozzák a WHO-t -
akkor a gyógyszeriparnak elvileg világméretű beavatkozási joga lesz.
Ezt el kell képzelni.
Más szóval, a nemzetállam ebben a pillanatban kikapcsol.
És ez az, ami történik, azt hiszem, ezt tapasztaljuk most.
És mi, akik az utcán vagyunk, akik kritikusak vagyunk, természetesen azt akarjuk, hogy a dolgok másképp legyenek.
Lehet, hogy a globalizációt, úgy ahogy van, nem tudjuk megállítani, de természetesen
megállíthatjuk vagy megváltoztathatjuk a megvalósításának módját.
Más szóval, annak demokratikus megvalósítása, amit az imént mondott, hogy
minden hatalom az emberektől származik.
Ha a WHO világjárványügyi szerződése érvényesül, akkor a hatalom már nem az emberektől fog
eredni, akkor már nem is az emberek képviselőit fogják megkérdezni, hanem akkor a hatalom hirtelen
néhányaktól fog eredni, akiknek hatalmuk van egy olyan nem demokratikusan legitimált szervezet felett,
mint a WHO, hirtelen hatalmuk lesz, ők lesznek úgymond a szuverének, mert ők dönthetnek a szükségállapotról
is, ahogy Carl Schmitt mondta.
A rendkívüli állapotról a szuverén dönt.
Ez pedig azt jelenti, hogy a hatalom teljes mértékben eltolódik a nemzetállami struktúrától,
amelyre korábban szükség volt a kapitalista világban, egy globális politikai hatalmi struktúrára, amelyet
nem úgy irányítanak, ahogyan egy globális pénzügyi vagy gazdasági struktúrának
egyszerűen szüksége van rá.
Ez történik most is. Az én magyarázatom. Nagyon érdekes.
Tehát ezt nagyon, nagyon jól meg lehet érteni. Valahol a Corona alatt kezdtük.
Végső soron ez a téma uralja ezt az interjút is.
Korábban beszélt a különböző ágazatok lobbistáiról, többek között a fegyverekről stb.
Már láthatod, hogy ez sokkal kiterjedtebb.
És azt hiszem, ez egy globális probléma.
Ez nem egy nemzeti probléma, amely valahol egy országra korlátozódhat.
Valahol van benne egy kis dráma.
És azt is mondta, hogy a WHO-szerződés, a pandémiáról szóló szerződés, ha megvalósul,
tudna a nézőknek értékelést adni?
Hogyan értékeli ezt? Van rá esély, hogy felborul?
Vagy ez a lehetőség inkább valószínűtlen?
Jelenleg, amennyire én látom, a globális Dél országai
határozottan ellenzik ezt.
Ők is nagyon kritikusak az egész oltási kérdéssel kapcsolatban, mert elvileg azt mondanám,
hogy a globális délen az orvosi előnyök nem voltak előnyök, de a globális dél többé-kevésbé
a kísérleti laboratórium volt.
Most először a tesztlaboratóriumot világszerte mRNS-technológiával
vezették be.
De még mindig sokan szkeptikusak.
A globális gyógyszeripari vállalatokkal szembeni szkepticizmus tehát Afrikában természetesen
sokkal nagyobb, mint Európában.
Az afrikai államok pedig már jelezték, hogy ebbe nem fognak belemenni.
Más szóval, nem hiszem, hogy egyhangúság lesz.
Azonban nekünk is meg kell küzdenünk érte.
Nagyon aggasztónak, de már nem meglepőnek tartom, hogy különösen a német kormány és
valószínűleg a német parlament is hajlandó feladni saját és Németország
szuverenitását ebben a kérdésben.
Igen, nagyon szép. Köszönöm szépen az észrevételeit. Ezzel nagyon jól boldogulhatsz.
A feszültség ívének visszaállítása érdekében a következő a helyzetünk: Holnap lesz a nagy nap.
Ön szerint milyen esély van arra, hogy a szövetségi ügyészséghez benyújtott 599 büntetőfeljelentést megfelelően
feldolgozzák az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatának és a Nemzetközi Büntető Törvénykönyv 7. szakaszának
megsértése miatt az egészségügyi személyzet és a német fegyveres erők tagjai számára
előírt koronavírus elleni védőoltási kötelezettséggel kapcsolatban?
Hogyan értékeli ezt?
Ha visszatérhetnék arra, amit korábban mondtam: Ami
most történik, az alapvetően egy kultúrharc azok között, akik ellenzik az Emberi
Jogok Egyetemes Nyilatkozatát, mert az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozata
az egyéni emberi jogok egyetemes nyilatkozata.
Ez a te jogod, az én jogom, mindannyiunk joga.
Mindannyiunknak születésünktől fogva vannak egyéni alapjogaink.
Tehát emberi lényekként jövünk a világra, és attól függően, hogy hogyan akarjuk látni,
hogy vallási szempontból akarjuk-e látni, isteni lényként jövünk a világra.
És egyelőre támadhatatlanok vagyunk.
Először is, emberként úgy vagyunk a világban, ahogy vagyunk, és azt tehetünk, amit akarunk.
És persze közösségekben élünk együtt.
És ez azt jelenti, hogy a közösségekben többé-kevésbé egyetértünk abban, hogy
van egy bizonyos módja az együttélésnek.
Az együttélés ezen formája során Ön lemond bizonyos szabadságjogokról, mégpedig azokról,
amelyekben korlátozza a többi embert.
És ez többé-kevésbé egy megállapodás, amit mi kötünk.
De te nem adsz jogot a közösségnek, e közösség képviselőinek, e közösség
vezetőinek az életed felett.
Nem adod át például az egészségedről való döntés jogát, de ez a te jogod, amelyet megtartasz
magadnak, és amelyet soha nem adsz át senki másnak ebben a társadalmi szerződésben,
hogy ők dönthessenek róla.
Ez egyelőre az Ön egyéni joga.
Az abszolút egyéni jog pedig az élethez való egyéni jog, hogy senki sem próbálhatja meg elvenni az életét,
és senki sem próbálhatja meg elvenni az egészségét.
És mi most megpróbáljuk ezt kollektív jogokká alakítani.
Hirtelen a kollektíva, a közösség sokkal fontosabb, mint te.
Pontosan ezt láttuk most a koronával.
Hirtelen feláll egy szövetségi alkotmánybíróság és egy szövetségi
közigazgatási bíróság, és azt mondja: "Mérlegeljük a dolgokat - egyrészt sok ember fog meghalni,
másrészt csak néhányan fognak meghalni, ha kényszerítjük vagy kötelezzük
őket az oltásra.
De az a személy, aki meghal, például te vagy én, olyan személy, aki rendelkezik ezzel az egyéni joggal.
Az államnak pedig nincs joga beavatkozni ebbe az egyéni jogba.
És ez természetesen akadályozza a globális politikai hatalmat vagy a politikai hatalomra való globális törekvést.
Ehhez kollektív erőre van szükség.
Nem azt igényli, hogy én mint egyén visszavágjak, hanem alapvetően azt mondja, hogy
úgy kell működnöm ebben a társadalomban, ahogyan azt megkövetelik tőlem, ahogyan a leggazdaságosabb,
hogy úgy mondjam, úgy kell működnöm.
Más szóval, az a kísérlet, ami most történik, hogy az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatának
- amelyet egyébként 75 évvel ezelőtt, december 10-én hirdettek ki New Yorkban
- ezeket az egyéni alapjogokat gyengítik.
Pontosan ez az, amivel itt érvelnek. Ezt tapasztaltuk az elmúlt három évben.
Ez az egyéni jogaink elleni harc.
És azok, akik megsértik az egyéni jogainkat, és ténylegesen támadásokat hajtanak
végre a polgári lakosság ellen, amelyek végső soron emberek halálához, súlyos egészségkárosodáshoz
vagy üldöztetéshez vezetnek azáltal, hogy elveszítik alapvető jogaikat, például
a munkájuk végzéséhez való jogot, ami nekünk az egészségügyben megvan.
Akkor ez a nemzetközi büntetőjog keretein belül is szankcionálható, mert a nemzetközi büntetőjog
és az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozata jelenleg is rendelkezik az egyéni jogokról.
Ez az, ami ellen küzdeni próbálunk, és ez az az üzenet, amit ki akarunk
küldeni, különösen ezzel a büntetőfeljelentéssel, hogy azt mondjuk;
Hé, akik az elmúlt három évben itt cselekedtek, ez nem csak egy politikai nézet, ez nem csak
a vélemény, hogy oltani lehet vagy nem oltani, hanem ez egy támadás az emberiség mint
olyan ellen, és ha tisztán, józanul, jogilag nézzük, akkor ez az.
Tehát előre tudták, hogy bizonyos számú ember meg fog halni.
Ezt ők is tudták.
Tudták, hogy bizonyos számú ember súlyos betegségben fog szenvedni.
Myocarditis, pericarditis, trombózis és így tovább. Mindez előre ismert volt.
Ennek ellenére a politikusok, a Bundestag, a Bundesrat és a szövetségi elnök a szövetségi alkotmánybíróság
támogatásával nemcsak önkéntessé tették ezt az oltást, hanem azt is kimondták, hogy egy
bizonyos területet be kell oltani, különben elveszítik az állásukat.
Más szóval, ez egy célzott támadás a polgári lakosság ellen.
És ez nem csak a gyógyszeripar érdeke.
Ha ez átmegy, és ha mi mint társadalom elfogadjuk, akkor alapvetően elfogadjuk
az egyéni élet és a kollektív élet közötti kompromisszumot.
És ez soha nem történhet meg.
És ez egy alapvető szabály, amely a mi nyugati civilizációnkban érvényesül.
És ez a változás a mi nyugati civilizációnkban.
Tehát ennél sokkal többről van szó.
Ha hagyjuk ezt az érvelést, hogy egyes embereket megölhetünk - ha egy lépéssel tovább megyünk, kit szabad még megölnünk?
Milyen más gondolataink lehetnek?
Ki más lehetne veszélyes a közösségünkre?
Igen, nincsenek többé korlátok. Pontosan.
És ezeket a határokat soha nem szabad lebontani, ezért mondom mindig, hogy az
állam nem ölhet ártatlan embereket.
Az állam nem veheti el az életemet, mert soha nem adtam neki jogot arra,
hogy döntsön az életemről.
Ezt soha nem adtam neki. Ezt nem te adtad neki, senki sem adta neki.
És mégis megtették, és vitatkoznak vele.
És ezért van szükségünk most erre az erőre - a holnapi nap alapvetően egy
kezdet, hogy ez eljusson a lakossághoz, és az emberek rájöjjenek, hogy
ez nem csak arról szól, hogy ez az oltás veszélyes volt-e vagy sem.
A kérdés inkább az, hogy a jövőben az állam eldöntheti-e, hogy egy bizonyos csoport számára, függetlenül
annak nagyságától, melyik életet nem érdemes élni.
Nagyon, nagyon érdekes kiindulópont.
Ez azt jelenti, hogy eltávolodunk az egyéni sorstól, az egyéni szenvedéstől, a haláltól
vagy a mellékhatástól, és arra koncentrálunk, hogy valójában nincs arányosság, hogy az
állam nem avatkozhat be, nem dönthet arról, hogy hány embert ment
meg, vagy hányat veszít el.
Jól értem ezt? Nem, nem, nagyon, nagyon pontosnak kell lennünk.
Ez nagyon fontos ezen a ponton. Ez nem az arányosság kérdése.
Nincs arányosság.
Az életüket nem lehet kockáztatni semmilyen arányossági
vizsgálat során.
Az életed azért ér annyit, mert az egyéni életed hozzád tartozik.
Ezt nem adta át az államnak, mint elidegenítési eszközt.
Az állam, még ha egyébként százezer életet mentene is meg azzal, hogy megöl
téged, az állam nem ölhet meg téged.
Nem teheti meg, mert Ön nem adott neki ilyen felhatalmazást.
És ez az egyéni emberi jogok ereje.
Az Emberi Jogok Európai Bírósága egyszer ezt mondta a kínzás tilalmával kapcsolatban.
Ez Frankfurtban történt, amikor ennek a bankárnak a fiát elrabolta egy Magnus Gäfgen.
Ő volt az emberrabló, elkapták, aztán azt hitték, hogy ez
a bankárfiú még életben van.
És akkor a frankfurti rendőrfőnök-helyettes azt mondta ennek a Magnus Gäfgen-nek, hogy
most már szerzek neked egy különleges rendőrt, aki hihetetlen fájdalmat fog okozni neked.
Olyan súlyos fájdalmat okoz neked anélkül, hogy észrevennéd, hogy még soha életedben nem tapasztaltál
ehhez foghatót. Ha nem mondja meg, hol van a fiú - mert azt hitte, hogy a fiú még életben van.
Aztán azt mondta, hogy ahol a fiú volt, ott találták meg a holttestet; Már nem élt.
Aztán ez a Magnus Gäfgen egészen az Emberi Jogok Európai Bíróságáig jogi lépéseket tett ellene.
Az Emberi Jogok Európai Bírósága annak idején nagyon-nagyon világossá
tette, hogy a kínzás soha nem megengedett.
Soha, soha, soha, soha! Nem nyitjuk ki ezt az ajtót.
A kínzás nem megengedett. Még azért sem, hogy megmentsem valaki más életét.
És akkor jön ez a döntő mondat: Akkor sem, ha egyébként nemzeti szükségállapot van érvényben.
Tehát a kínzás még a szükségállapot megakadályozására sem megengedett.
És ha a kínzás nem megengedett, akkor nem kell gyilkosságról beszélnünk.
Nem, egyáltalán nem. Köszönöm szépen, hogy újra elmagyarázta.
Ez segít abban, hogy valóban megértsük a probléma lényegét, bármilyen megközelítést is alkalmazunk.
Mi lesz az 599 büntetőfeljelentéssel, ha kiderül,
hogy a Legfőbb Ügyészség csődbe megy?
A bírósági csőd globális probléma vagy csak Németországra korlátozódik?
Azt hiszem, ennek egy részét már érintettük.
De a néző számára még mindig nagyon érdekes, hogy ez világossá váljon.
Tehát más országokban határozottan eltérő ítéleteket és döntéseket látunk.
De most nem nagy lendülettel.
Feltűnő, hogy - legalábbis ami a koronavírusos időszakot illeti - más országok
most kezdenek megbirkózni a helyzettel.
Így most Angliában eljárás folyik az AstraZeneca ellen.
Amerikában, Texasban eljárás folyik a Pfizer ellen.
Ez lényegében hamis reklám, mivel olyan hatékonyságot állítottak,
amely nem létezik.
Mindig is összekevertük az abszolút és a relatív hatékonyságot.
De még mindig úgy gondolom, hogy az igazságszolgáltatás egésze világszerte engedett ennek a
narratívának, különösen ebben a kérdésben.
Tehát sokat vizsgálódunk, és ott van az Emberi Jogászok
Nemzetközi Szövetsége is.
Sok-sok kolléga érkezett Európa-szerte.
Sok-sok ország van a világon.
Azt hiszem, már 24 vagy 25 ország van, amely már részt vesz ebben, és mindannyian
ugyanazokról a problémákról beszélnek.
Tehát nem hiszem, hogy az igazságszolgáltatás valóban független lenne.
Nem ezt akarod, épp ellenkezőleg.
Törekvések történnek arra, hogy az igazságszolgáltatást még inkább függővé tegyék a politikai döntésektől,
mert így természetesen könnyebb a politikai döntéseket érvényesíteni.
Igen, nagyon érdekes.
És ez azt jelenti, hogy visszatérve az 599 büntetőjogi vádakra, a logika szempontjából
mindannyian önökkel értünk egyet. Azt hiszem, ezt nagyon jól meg tudja érteni.
De ha az igazságszolgáltatás egyszerűen, mondom, nem fogadná el, ha egyszerűen azt mondanák,
hogy ezt elutasítjuk, ez itt nem fog megtörténni, nem fogadjuk el ezeket a büntetőjogi vádakat.
Mi lenne a következő lépés? Vannak már tervei?
Igen, igen. Tehát először is természetesen a lakosság felvilágosításáról van szó.
Tehát ez a büntetőfeljelentés természetesen szintén nyilvánosságra kerül, és a kollégák is megkapják.
Sok ügyvédnek ezzel is meg kell majd küzdenie.
A büntetőfeljelentés viszonylag egyszerű, elvileg nagyon egyszerű.
Fogom a Nemzetközi Büntető Törvénykönyvet, és alá vonom.
És ezt a szövetségi főügyésznek kellene megtennie.
Ha tehát a szövetségi főügyész most nem folytat vizsgálatot, az alapvetően annak a jele, hogy
az állam nem akar cselekedni ezen a területen.
Ez is egy jel a külvilág felé.
Nem tekinthetjük az egészet pusztán jogi szempontból, hanem politikai szempontból is meg kell vizsgálnunk.
És a politikai széljárás most változik.
Tehát valójában olyan helyzet állt elő, hogy a politikai széljárás változik.
Ezt látjuk a németországi közvélemény-kutatásokban.
Csak idő kérdése, hogy az AfD az országos közvélemény-kutatásokban is megelőzze a CDU-t.
A szakadék tehát egyre kisebb és kisebb.
Ez tehát azt jelenti, hogy valami határozottan történik.
Függetlenül attól, hogy mit gondol az AfD-ről, látható, hogy Németországban
politikai értelemben változnak a dolgok.
Más szóval, egy olyan párt ereje, amelyet az államhatalmi apparátus minden eszközzel jobboldalinak
minősít, de amely mégis egyre erősebbé válik, azt jelzi, hogy társadalmi
változás van.
És erre a társadalmi változásra is szükség van. Ezt látjuk például Olaszországban.
Változás történt, és a volt
egészségügyi miniszter ellen Olaszországban nyomozás folyik.
Más szóval, nem tudom megmondani, hogy a szövetségi főügyész
vizsgálódni fog-e vagy sem.
Jelenleg azonban nincs szövetségi főügyészünk.
A jelenlegi egy hete lett a szövetségi alkotmánybíróság bírája.
Most már övé a második szenátus.
Ez azt jelenti, hogy a második szenátus politikailag is a zsebében van, mondom én.
Egy kicsit röviden: Harbarth úr, aki a Bundestagból már egyenesen az Alkotmánybíróságra
került, az első szenátusban ül.
És a főügyész, Frank úr, aki most a második szenátusban ül, mindig azt
mondom, hogy Söder embere volt Berlinben.
És inkább politikus, mint ügyvéd. Természetesen jogász, de inkább politikus.
A szövetségi főügyészség számára az a probléma, hogy ha nem folytat vizsgálatot, az utat
nyit a Nemzetközi Büntetőbíróság előtt.
Ez tehát azt jelenti, hogy a német szövetségi ügyészségnek alaposan át kell gondolnia,
hogy akarjuk-e ezeket az állítólagos bűncselekményekkel kapcsolatos nyomozásokat Németországban tartani,
hogy esetleg a mi kezünkben legyen az ujjunk.
Vagy hagyjuk, hogy ezek az eljárások Hágába kerüljenek, és esetleg nemzetközi
vizsgálatot folytassanak Hágában, mert
például az afrikai államoknak érdekükben állhat, hogy támogassák ezeket a büntetőjogi
vádakat, különösen a jelenlegi vitában, például a WHO-szerződés
elleni érvként.
És ha támogatják is, Hágában kicsit más szabályok érvényesek.
Így aztán nagyobb esélyünk van arra, hogy kezeljük.
Ez pedig azt jelenti, hogy a Legfőbb Ügyészségnek itt is politikai döntéseket kell hoznia.
Ők biztosan nem akarják majd, ahogyan a németországi ügyészségek általában újra és
újra ejtették ezeket az eljárásokat.
De különösen ezt az eljárást, amelyet viszonylag józan jogi szempontból elemeztek, és amely véleményem
szerint jogi szempontból viszonylag egyértelmű, hogy most nem vizsgálják tovább, hanem ténylegesen
átadják a nemzetközi nyomozóknak, ezt a szövetségi igazságügyi miniszternek,
aki a szövetségi ügyész felettese, kell mérlegelnie.
Ez természetesen egy politikai történet. És nagyon izgatott vagyok emiatt.
De a vita csak erről a témáról olyan fontos és olyan nagyszabású, hogy úgy gondolom, és meg
vagyok győződve arról, hogy nehezebb lesz megvalósítani ezt a változást az egyéni jogokról
a kollektív jogokra, amit terveznek.
Mert az emberek egyszerűen egyre éberebbek és jobban figyelnek.
Mert rájöttem, hogy sokan, nagyon sokan megértik ezt.
Ez az érv, hogy az állam nem ölhet meg ártatlan embereket - még azok is, akik a kötelező védőoltás
mellett voltak, hirtelen elém állnak, és azt mondják, igen, igen, csak néhányan voltak.
Aztán azt mondom, igen, igen, néhányan közülük valódi emberek.
És nem szabad, hogy valódi emberek haljanak meg egy állami intézkedés következtében.
Az állam ezt nem teheti meg. Aztán az emberek egyre távolabb és távolabb húzódnak vissza.
Ez az érv tehát valóban működik.
A magánéletemben mindig erre az egy pontra vezettem vissza a vitát:
Az állam nem ölhet ártatlan embereket!
Ha valaki idejön és meg akarja vitatni ezeket a dolgokat, mindegy, hogy miről van szó, mindig
arról szól, hogy az állam ártatlan embereket öl-e?
Ezt bármire alkalmazhatod. Ezt a háborúra is lehet vonatkoztatni.
Most is pontosan ugyanez a helyzet a Gázai övezetben, Izraelben.
Tehát az állam ott sem ölhet ártatlan embereket.
Természetesen egy államnak joga van megvédeni magát egy terrortámadás ellen.
De természetesen az államnak nem szabad civileket és ártatlan embereket ölnie.
Itt is újradefiniálást látunk.
Most mindig azt állítják, mintha ez lehetséges lenne.
De nem, ez nem megengedett, ez nem lehetséges.
Nem szabad civileket ölni. És nem szabad olyan célpontokat támadni, ahol civileket gyanúsítanak.
Tehát a civilek a nemzetközi jog szerint lehetnek járulékos károk,
de nem úgy, hogy az ember nyitott szemmel megy oda, és azt mondja, hogy
igen, a civilek mögött bújnak el.
Ha a terroristák civilek mögé bújnak, akkor civilizált
államként nem lőhetek.
Mert nem szabad megölnöm ezeket a civileket.
És ha egyszer rájönnek, hogy egy állam nem ölhet meg ártatlan embereket - ha egyszer
rájönnek, hogy ez minden helyzetben így van, akkor a vita mindig más lesz.
És ki is próbálhatja.
Próbáljon meg beszélni azzal a sok emberrel, akik például az oltás mellett voltak, függetlenül
attól a kérdéstől, hogy ez az oltás most génterápia-e, ami nagyon valószínű, hogy - ahogy
mondtam - voltak-e visszaélések az engedélyezési eljárásokban,
mi minden ment rosszul - mindig erre az egy pontra vezetik vissza.
De ha az állam kötelezővé teszi, akkor az államnak szabad-e megölnie egy ártatlan
embert az önök szemszögéből?
És amikor az emberek aztán elkezdenek gondolkodni, mert ennek következtében azt mondják,
hogy minden állam eldöntheti, hogy ki jelent veszélyt az államomra, a kollektívára,
és akkor megölhetem őket?
Nem! És akkor sok minden világosabbá válik.
Nagyon logikus és mindenekelőtt nagyon, nagyon praktikus, hogy magaddal viszed.
És nagyszerűnek találtam, hogy ezt ismét különböző válságokra alkalmaztad.
A Corona tényleg egy példa arra, ami most történik.
Globálisan pedig van néhány más problémánk is.
De szerintem nagyon szép, hogy tényleg a lényegre tapintottál, erre az egy pontra,
és azt mondod, hogy az állam nem ölhet.
Ezt visszük magunkkal, ezt adjuk át minden nézőnek,
aki ezt valahonnan nézi.
Ez egy olyan érv, amelyet szerintem fel tudunk hozni.
És ezt tényleg ki tudjuk vinni a törzsasztalokhoz, vitafórumokhoz vagy bárhova.
Köszönöm szépen, Ludwig úr, az interjút. Igen, köszönöm.
Hogy mindig harcolsz ezért a tisztázásért.
És sok erőt küldünk Önöknek a holnapi fontos napra, a büntetőjogi
vádak átadására.
Igen, köszönöm. Neked is köszönöm.