Šta vi, dragi gledaoci, znate o manipulaciji vremenom?
Da li se ova tema u vašem okruženju također kontroverzno raspravlja i često odbacuje kao teorija zavjere?
Sljedeće predavanje doktora prirodnih nauka na Ljetnom WEFF-u 2022. u Davosu je u tom pogledu vrlo informativno.
Philipp Zeller je studirao fiziku na ETH-u u Zürichu i doktorirao prirodne nauke.
Kao rekreativni pilot, Zeller je više od tri decenije bio usko povezan s vremenom.
S vremenom je sve više primjećivao neobične pojave na nebu.
Počeo je provoditi vlastite istrage i istraživanja.
Posebno o temama SRM (upravljanje solarnim zračenjem), SAI (injekcija stratosferskog aerosola) i HAARP
(Projekat aktivnog auroralnog istraživanja visokih frekvencija).
Bivši univerzitetski predavač Zeller godinama radi u oblasti patentiranja.
Zato je on veoma upućen u ovom području.
Kroz svoja istraživanja pronašao je oko 1.000 patenata za tehnologije manipulacije
vremenom – koji datiraju još iz 1892. godine.
Sljedeća prezentacija nije namijenjena izazivanju panike.
Manipulacija vremenom se ionako odvija s našim znanjem ili bez njega.
Naprotiv, objavljivanje činjenica zasnovano na dokazima trebalo bi suprotstaviti bilo kakvom poricanju
tih događaja i pružiti objektivno utemeljene argumente.
Stoga, molimo vas da podijelite ovaj video s ljudima koji nisu svjesni, ali traže istinu.
Slijedi predavanje dr. Philippa Zellera na ljetnom WEFF-u 2022. u Davosu.
Dakle, šta je stvar s geoinženjeringom i zdravljem?
Kao što sam rekao, želio bih dati neiscrpan pregled nekoliko vladinih dokumenata i zakona koji se odnose na patente.
Patenti se ne registruju samo iz zabave; oni koštaju mnogo novca.
I također morate dokazati da djeluju, inače neće biti odobreni, i objavljene istraživačke radove, ne od mene lično, jer,
kao što sam rekao, to također treba pokazati fokus na zdravlje.
Kao što sam rekao, ovo je samo pregled; gotovo neprestano nastavljam istraživati.
Ne namjeravam ovdje držati naučno predavanje u smislu naučne konferencije, po pitanju
strukture i slično, već, kao što sam rekao, pregled.
I naravno, mogu pogriješiti, pravim greške ili možda citiram nešto što je upitno; samo to želim reći unaprijed.
Dakle, šta je tačno geoinženjering?
Gospođa Weichelt je ranije spomenula kemtrejlove. Trudim se ne koristiti taj izraz jer vas odmah etiketira kao teoretičara
zavjere, iako je taj izraz sam po sebi skovao Američki zračni snage sedamdesetih godina. To je ono smiješno u vezi s tim.
Geoinženjering je zasigurno neutralniji termin, a geoinženjering uglavnom podrazumijeva manipulaciju vremenom, što je
zapravo najvažniji aspekt, oslobađanjem čestica u atmosferu, ali i emitovanjem snažnih elektromagnetnih talasa u atmosferu.
Zatim, naravno, istraživanje Zemlje, jer se sve svodi na promjenu, inženjering Zemlje, geo, Zemlje.
To znači da provjeravate postojanje šupljina, naslaga ulja, plina itd.
I zapravo, jedva da sam u početku mogao povjerovati, možete umjetno izazvati potrese ovim aktivnostima. I na
kraju, također možete manipulirati magnetskim poljem Zemlje, posebno spomenutim elektromagnetskim zrakama.
Zašto se uopće provodi geoinženjering?
Ovo zapravo seže do cijelog Hladnog rata, koji je započeo odmah nakon Drugog svjetskog rata.
Zapravo, počelo je ranije, barem s pokušajima utjecaja na vrijeme. Ali geoinženjering velikih
razmjera zapravo je započeo nakon Drugog svjetskog rata.
Želio bih ovdje citirati bivšeg američkog predsjednika Lyndona B. Johnsona. Na konferenciji 1962. godine rekao
je, i citiram: "Ko kontroliše vrijeme, kontroliše svijet."
I to su težnje ovih supersila, predvođenih Sjedinjenim Američkim Državama.
Usput, ovaj govor je dostupan na YouTubeu, gdje ga možete pronaći i poslušati u originalnom obliku.
U prošlosti – smiješno je što ljudi uvijek poriču da se geoinženjering uopće provodi – ali
u prošlosti je bilo mnogo ovakvih projekata.
Želio bih spomenuti nekoliko vrlo istaknutih ličnosti koje su sada također javno priznate.
Projekt Cumulus, koji je doveo do velike poplave u Ujedinjenom Kraljevstvu 1952. godine kada su oblaci zasijani
kako bi se umjetno stvorili i natjerali da padne kiša.
Desila se vrlo dramatična poplava, u kojoj je poginulo 34 osobe i mnoge kuće su odnesene, itd.
Naravno, postoje i još gore katastrofe, ali u ovom slučaju je veza bila vrlo očigledna.
Tada je, naravno, godinama zataškano, sve dok konačno nije izašlo na vidjelo.
Zatim je bio Projekat Stormfury, koji je trajao od 1962. do 1971. godine. Cilj je bio utjecati na uragane
pomoću takozvanog zasijavanja, odnosno oslobađanja čestica.
Ovo se danas radi mnogo profesionalnije nego što se radilo tada.
U to vrijeme to je bio samo projekt, još uvijek u fazi istraživanja.
A onda, kao što većina ljudi vjerovatno zna, postojao je projekt Popeye, u kojem je tokom Vijetnamskog rata namjerno
izazvana obilna kiša kako bi se zamućile i zasipale snabdjevačke rute Vietkonga i spriječilo njihovo korištenje.
I na kraju bih vas također želio podsjetiti da je obavljeno više od 2.000 testova nuklearnih bombi. Pa zašto je potrebno toliko
puta testirati bombu koja je tako razarajuća i štetna za okoliš?
Mislim, ako ih želiš napraviti, a već imam sumnje u to, onda su dva ili tri testa dovoljna da saznaš kako funkcionišu.
I danas ga još uvijek možete otkriti u vodi, u tlu i u atmosferi, svu tu radioaktivnost.
Postoje desetine, ako ne i stotine, službenih dokumenata, od kojih su neki oduvijek bili javno dostupni, dok su drugi
deklasificirani kasnije, posebno u Sjedinjenim Američkim Državama, gdje zaista možete
provesti sate istražujući i preuzimajući ih.
Želio bih ovdje ukratko prikazati jedan od njih, naime prijedlog o modifikaciji vremena pred Kongresom SAD-a.
To je vrlo sveobuhvatan dokument, dug skoro 200 stranica.
I tamo – dao sam to posebno prevesti, potječe iz 1978. – i kaže se da je u proteklih 30 godina, to jest od 1947. do 1978. – ne
govorim o danas, nego o proteklih 30 godina – pred Kongres SAD-a predstavljeno i odobreno 110 programa za manipulaciju vremenom.
Godine 1978. Kongres je pokrenuo i financirao nacionalni, tj. međudržavni istraživački program.
U to vrijeme postojala je kritika da u SAD-u ne postoji nacionalni zakon koji bi sve to regulisao.
Morao si improvizirati i želio si pokrenuti nešto prikladno.
Naravno, ljudi su tada bili uplašeni, jer je to već bilo urađeno – na primjer u Vijetnamu – pa su se, prije svega, bojali da bi
neprijatelj mogao učiniti isto, ili da bi nacija odjednom bila okrivljena ako bi negdje bila oluja ili suša, i ljudi bi rekli:
"To je bio napad," i naravno da su to željeli spriječiti. Zato su to morali odgovarajuće regulisati zakonom.
A onda je 1978. godine – inicirana još 1976. – u New Yorku predstavljen zakonodavni rezolucija.
Iza toga je stajao UN, odnosno sporazum UN-a koji zabranjuje upotrebu manipulacije vremenom ili bilo
kojih drugih tehnika za promjenu okoliša u vojne svrhe.
I Švicarska je također ratificirala ovaj zakon, što znači da je veliki broj zemalja širom svijeta ratificirao ovaj zakon.
Švicarska 1988, to jest, sada je uključeno u savezni zakon, koji možete pronaći u zbirci saveznih zakona, broj 515.06.
Ovaj zakon zapravo zvuči dobro, i kao što sam rekao, SAD su ga uvele između 1976. i 1978. godine upravo zato što su
se bojale da bi njihovi neprijatelji mogli učiniti isto.
Zakon poput toga ne znači da se mora poštovati.
Zvuči vrlo dobro, prva dva glavna članka također zvuče vrlo dobro; zapravo se radi o činjenici da je ovo zabranjeno.
Ali onda postoji treći član ovog zakona, i taj treći član prije svega navodi da je
upotreba u miroljubive svrhe, naravno, dozvoljena.
Međutim, ne postoji definicija šta čini mirne svrhe.
A zatim postoji drugi podstavak u ovom članu 3, koji navodi da se ugovorne države čak obavezuju podržati ovo:
promovisati razmjenu znanja i finansijski doprinijeti tome.
Ne moraju aktivno učestvovati, ali moraju to podržati i doprinijeti.
A tu je i šlag na torti, naime takozvani sporazum o članku 3, koji navodi da se ne bavi pitanjem da li takva tehnologija
koja mijenja okoliš krši primjenjive odredbe međunarodnog prava.
To me pomalo podsjeća na zakon koji će biti uveden u vezi s kontrolom pandemije.
Možda ste već upoznati s ovim, ali mi Švicarci smo to ratificirali još 1988. godine.
To je zapravo zastrašujuće.
Sada ću se vratiti u Sjedinjene Američke Države i pokazati vam još jedan dokument koji je objavljen, a koji je bio prijedlog
Američkom ratnom zrakoplovstvu za izgled za 2025. godinu.
Sam dokument datira iz 1996. godine, a njegov naslov je: "Vrijeme kao multiplikator snage".
A podnaslov je: "Mi upravljamo vremenom do 2025. godine".
Kratki odlomak iz ovog dokumenta: na lijevoj strani kako nanijeti štetu neprijatelju, a na
desnoj strani kako podržati sebe i svoje partnere.
Evo samo nekoliko ključnih riječi: nanošenje štete neprijatelju kišom i plimnim valovima, koji su također namijenjeni
da snize moral vojnika – na drugoj strani, da tako kažemo.
Ali možete i izazvati sušu, nestašicu vode, dok ljudi ne budu toliko jadni da se predaju.
Možete izazvati oluje, možete manipulirati jonosferom – na to ću se vratiti kasnije – tako da neprijatelj više
ne može uspostaviti radio vezu, ili da njihov radar više ne može detektovati vlastite avione.
Možeš raspršiti maglu i oblake kako se neprijatelj ne bi mogao sakriti, ili ih možeš stvoriti da iznenadiš neprijatelja.
I također možete utvrditi da li neprijatelj sam koristi takve tehnike ili ne.
A njihove vlastite prakse su praktično potpuno suprotne.
Da, dakle, ako imate veliku transportnu operaciju, osiguravate da nema kiše, da su ceste suhe, da nema oluja i
da je jonosfera optimizirana ako su vam potrebni radarski signali i dobre radio veze, itd.
Ovaj dokument – to je i dalje isti dokument – također navodi, kao sažetak, da kada budu ispunjeni uslovi, moramo također biti u
mogućnosti raspršiti ugljenu prašinu – ovaj dokument jasno navodi ugljenu prašinu, konkretno finu ugljenu prašinu –
u željenoj regiji, tj. neprijateljskoj regiji, na kontroliran, siguran, isplativ i pouzdan način.
Metode su ocijenjene i navodi se da je nebrojeno mnogo tehnika prskanja već proučeno. Dokument je iz 1996. godine.
Najsigurnija i najisplativija metoda je vrsta naknadnog sagorijevača koji se koristi u mlaznim motorima, a koji
je u suštini uređaj za injektiranje pričvršćen iza motora kako bi se ovaj ugljični prah unio u mlaz izduvnih gasova.
I dok avion leti kroz ovo područje, on se aktivira ili se može ponovo deaktivirati.
Zašto ugljena prašina? To je zanimljivo. Postoji još jedan dokument koji je kasnije
objavljen prema Zakonu o slobodi informacija (FOIA).
Ovo je nekada bio povjerljiv, tajni dokument.
Ovo dolazi iz Philipsovog laboratorija Višeg odjela za geofiziku.
Oni su, naravno, oduvijek savjetovali američku vladu i vojsku, itd.
Objašnjava kako povećati padavine, smanjiti padavine, povećati ciruske oblake – oblake nalik na veo koje sada stalno imamo, koji
nisu prirodni, ali ih ionako imamo – ili kako razagnati maglu.
I cijela stvar – to je u suštini samo četvrto poglavlje, izdvojio sam ga zasebno – i jasno stoji da se radi o
crnom uglju, o modifikaciji vremena pomoću crnog uglja.
Preskočit ću to. Postoji mnogo, mnogo takvih dokumenata.
Zastrašujuće je vidjeti sva oružja koja se istražuju i testiraju.
Želio bih ukratko citirati iz knjige, vrlo uzbudljive knjige. Original sam pronašao u antikvarijatu.
Ova knjiga se zove "Osim ako ne dođe mir", što je, naravno, ono što se nadamo.
Uredio ga je Nigel Calder 1968. godine, pa je već nekoliko godina u opticaju.
A taj Nigel Calder bio je vrlo utjecajan i ugledan naučni novinar.
I zamolio je vodeće vojne savjetnike i vrhunske naučnike da svako napiše po jedno poglavlje za ovu knjigu o svom
radu, o tome kako savjetuju vladu i koja istraživanja provode.
I najluđe ili najuzbudljivije poglavlje u ovoj knjizi, koja ima 17 poglavlja, zove se: "Kako uništavamo okoliš".
To je naslov poglavlja, a ovo poglavlje je napisao profesor Gordon MacDonald, koji više nije živ, a koji je bio šef geofizike
i planetarne fizike na Univerzitetu Kalifornije u Los Angelesu.
I bio je član savjetodavnog osoblja predsjednika Lyndona Johnsona, kojeg sam već ranije citirao.
Odlomak iz ovog poglavlja, koji je zastrašujuće štivo. On piše o istraživanju koje se provodilo 1968. godine.
Hladni oblaci mogu se stvoriti formiranjem kristala leda, dok se topli oblaci mogu stvoriti
umjetnim povećavanjem postojećih kapljica pomoću čestica.
Moguće je stvoriti suhe oblake koji ne donose kišu, što smo u posljednje vrijeme vrlo često viđali. Oblake oko
grmljavinske oluje mogu se namjerno proširiti kako bi se promijenila, pojačala ili oslabila oluja.
Može se ubaciti metalna folija ili metalne čestice kako bi se stvorilo više munja; u prošlosti se koristila metalna folija.
Dakle, munje koje se javljaju bez stvarne kiše ili oluje.
Mi to znamo i previše dobro.
Možete stvarati vrtloge, možete spriječiti isparavanje površina vode slojevima polimera tako
da nema oblaka, čak i kada temperatura poraste.
Zapravo, više vode bi isparilo.
Moguće je promijeniti globalnu klimu, i on piše da se to ionako prirodno događa, pa je lako prikriti ove aktivnosti.
Niko neće primijetiti da li je to prirodno ili da li je neko iza toga.
To nije sve, imam drugu stranicu.
Moguće je stvoriti rupe u ozonskom omotaču.
1968, samo da provjerim matematiku.
Postoji izvanredna tehnika koja se može koristiti za provođenje atomske detonacije, podzemnog
nuklearnog testa ispod antarktičkog ledenog pokrivača.
Antarktički ledeni pokrivač je debeo oko 100 kilometara, što je nevjerovatna količina leda.
Zatim se toplinom ispod ovog sloja leda stvara film vode, a veliki dio tog leda će se spustiti u more kao da klizi niz tobogan.
Ovo bi moglo pokrenuti globalno ledeno doba.
To je relativno jednostavno. Možete raznijeti priobalne pojaseve i oni će izazvati cunami.
Ne znam ko je 1968. godine znao šta je tsunami.
Moram priznati da to znam tek od 2006. godine, iako sam prije toga studirao fiziku.
Ali nisam bio upoznat sa tsunamijima. Zemljotresi se mogu generisati aktiviranjem sloja vode koji se
nalazi na dubini od oko 10 kilometara ispod zemlje.
Vrlo je blizu takozvanog trojnog tačke. Ne želim sada ulaziti u detalje o agregatnim
stanjima vode, isključivo zbog nedostatka vremena.
Blizu trojnog tačka znači mjesto gdje je voda najgušća, gdje može relativno brzo prijeći u superhlađenu vodu ili paru itd.
Kad čujete da je epicentar zemljotresa bio na dubini od 10 kilometara, uvijek biste trebali podići uši.
Zanimljivo je primijetiti da su svi veliki katastrofi, poput Fukushime, imali epicentar na dubini od 10 kilometara.
Ne mogu ništa dokazati, ali je zanimljiva slučajnost.
Možete preusmjeriti mlazni tok.
Kasnije ću ti to ukratko pokazati. Za one koji ne znaju šta je mlazni tok: to su jaki vjetrovi na
nadmorskoj visini od oko 10 kilometara koji kruže oko Zemlje.
Možete izazvati tornada. Mislim da sam to već spomenuo na prethodnoj stranici.
I na kraju, suština ovog poglavlja knjige profesora MacDonalda je da se mogu prepoznati i iskoristiti nestabilnosti u Zemlji.
Dakle, u suštini, kada je nešto uvijek na ivici, treba vam samo malo energije da ga usmjerite u jednom ili drugom smjeru.
I na kraju, on također govori o kontroli uma. Da se elektromagnetski valovi mogu
koristiti za kontrolu uma nad čovječanstvom.
Vjerujem da također postaje sve očiglednije da se ovo zapravo već desetljećima vrlo intenzivno istražuje.
Također postoji mnogo patenata na ovo.
Zastrašujuće je vidjeti sve što je već učinjeno.
Posebno, na primjer, u programu MK-ULTRA itd.
Također se koristi u dobre svrhe. To se mjeri pomoću EEG-a – elektroencefalograma.
Mjerite koje su moždane valove prisutne i u kojem su stanju.
A onda to u suštini možete reproducirati i dovesti ljude u vrlo specifična stanja.
Neću ulaziti u detalje, opet isključivo zbog nedostatka vremena.
To je ogroman bačva, ne mogu je u potpunosti otvoriti.
1999. godine Vijeće Evrope je sastavilo izvještaj od otprilike 35 stranica. Posebna komisija Vijeća Evrope.
Ovo se odnosi na takozvani HAARP projekat. Sa dva A.
Ovo označava "High Frequency Active Auroral Research Programme".
To je skraćenica za High Frequency Active Auroral Research, što je program istraživanja sjevernih svjetala.
Ovo se dešava na Aljasci. Sada postoje stanice poput ove gotovo širom svijeta.
Naravno, sve su to istraživačke stanice "u navodnicima".
Kasnije ću se vratiti na to šta je to.
Radi se o sistemima za manipulaciju jonosferom.
Jonosfera je vrlo visok dio naše atmosfere.
Od otprilike 80 kilometara i više.
Ionizirano je zato što tamo stalno imamo električne naboje koje solarni vjetar ionizira, a zatim odbijaju.
Tamo gore stalno struji struja kroz ovu plazmu.
Tamo gore je električno, i naravno da je tamo posebno lako manipulirati stvarima.
Vijeće Evrope ili Komisija navodi da je to dio elektromagnetskog oružja i predstavlja izuzetno opasnu prijetnju za cijelu okolinu
i, naravno, za ljudsko zdravlje, jer projekt ima za cilj prodrijeti u izuzetno
osjetljivo energetsko polje cijele biosfere.
Dakle, ne samo u jonosferi, nego i ovdje dolje.
To je izuzetno opasna aktivnost.
Sada postoji mnogo takvih predajnika radio valova i oni sigurno utiču na zdravlje svih nas.
Sada dolazim do ovog HAARP projekta, ili bolje rečeno do njegovog osnovnog patenta.
Odobreno je 1987. godine.
Ovdje piše da je naslov: "Promjena u regiji atmosfere, jonosfere ili magnetosfere".
Magnetosfera se nalazi još više od jonosfere.
Ionوسفera je naš magnetni zaštitni pojas, koji je direktno povezan sa Zemljinim magnetnim poljem,
koje je usmjereno oko svijeta u obliku kvazi-torusa.
U tom pogledu, kao što sam rekao na početku, moguće je manipulirati magnetskim poljem Zemlje.
Patent navodi da se plazma može zagrijati.
Ovo ga podiže, stvarajući vakuum tamo gdje se podigao.
Kada zagrijem zrak i on se diže, imam negativan pritisak na dnu.
Ovo uzrokuje horizontalno kretanje, tj. vjetar.
Tada mogu koristiti ovo elektromagnetsko zračenje da zbunim, odvracam ili čak uništim raketu.
To je sistem oružja. To je onaj Star Wars program koji su SAD promovirale devedesetih godina.
Ista patent također navodi da se koncentracija ozona ili dušika može mijenjati.
Možete promijeniti koncentraciju ugljičnog dioksida. Ugljični monoksid – još je opasniji.
Nitrogeni oksidi i druge supstance mogu se koncentrirati ili razrijediti radi upravljanja ekološkim protokima.
Također se navodi da se Zemljino magnetsko polje može smanjiti ili čak isključiti.
Cilj je, naravno, odbiti projektile, ali to nije sve.
A ono što je zaista ludo je da možete manipulirati ovim plazmatskim česticama visoko u atmosferi tako da
formiraju sočivo, optičko sočivo, što vam omogućava da usmjerite snop sunčeve svjetlosti na jednu tačku na Zemlji.
Mnogi od vas su možda pokušali zapaliti tinder kroz povećalo.
To sam često radio kad sam bio dijete. To se potom može raditi u velikom obimu.
Ključna riječ: šumski požari ili drugi požari ili problemi s vrućinom, itd.
Ovo je kako izgleda originalna šuma antena na Aljasci.
Ovo su prekrižnodijagonalne antene, tj. tipične radio antene.
Ove antene mogu generisati frekvencije od 30 kHz do 300 MHz.
Ovo su tipični radio valovi. Ono što sam ranije objasnio izgleda otprilike ovako.
Gornji dio atmosfere je gurnut do visine jonosfere.
Ovo stvara negativan pritisak. Zatim dolazi do horizontalnog kretanja i odgovarajućeg kretanja zraka.
Ako pretvorite frekvencije koje sam ranije spomenuo iz HAARP-a u valnu dužinu i pogledate srčani
val, dobijate valne dužine između 10 m i 15 km.
Dolina vala, trbuh vala, iznosi polovinu toga, tj. 5 m do 7,5 km. Kad vidite ovakve oblačne formacije, morate se zapitati jesu li
to stojeći valovi iz föhnske doline, ako ih vidite na Švicarskom platou ili čak u južnoj
Njemačkoj, ili iza njih stoji neki drugi uzrok.
Meni to izgleda upravo tako.
Ovo je također iz istraživačkog izvještaja o istraživanjima HAARP-a, koji objašnjava
kako se radio valovi mogu odbiti od jonosfere.
Budući da je električno provodljivo, može se koristiti kao ogledalo i može pružiti mnogo
bolje radarsko nadgledanje i radio komunikacije.
Ovdje je također izvadak iz istraživačkog rada.
Ovdje možete vidjeti da postoje različiti provodni slojevi.
Naravno, samo jonosfera provodi električnu struju.
Ovdje dolje i dalje imate vodljive slojeve. Kako to postižete?
Otpuštanjem provodnih čestica niže u atmosferi.
Oni su vrlo korisni za postizanje određenih efekata pomoću ovih HAARP valova.
Sada dolazim upravo do onih čestica koje se tamo koriste.
Donijet ću ti još jedan patent. To je vrlo stari patent, odobren 1966. godine.
Konkretno, američkoj mornarici, što znači ne privatnoj kompaniji, već državi.
Želio bih napomenuti da je u to vrijeme, prema američkom zakonu o patentima, patent mogao biti održavan najviše 17 godina.
Ali to košta mnogo. Što je patent stariji, to više morate platiti da biste održali njegovu zaštitu.
Dakle, plaćano je punih 17 godina.
Ovaj patent, iako je tako star, smatram izuzetno relevantnim. On predstavlja primjer desetina, ako ne i stotina,
patenata za metalnu mješavinu za proizvodnju higroskopskog dima.
Dakle, dim privlači vodu, privlači vodeni paru.
I tamo piše da vam treba metalna smjesa, a ona sadrži sljedeće, držite se čvrsto:
Karbonati litija, natrija, kalija, cesija, rubidija, kalcija, magnezija, stroncija i barija, kao i njihove mješavine.
Osim toga, laki metali kao što su aluminij, magnezij, cink ili cirkonij, ili njihove mješavine.
Osim toga, neorganski oksidacijski agens kao što su nitrati, perklorati, natrij, litij, kalij, kalcij, barij i stroncij.
A tu je i polihalogen spoj, na koji ću se kasnije vratiti, poput heksahloroetana ili oktahloropropana, koji je patentiran,
odobren i održavan 17 godina od strane američke mornarice.
Još jedan takav patent navodi da se stratosferske Welsbachove čestice mogu osloboditi
kako bi se smanjilo globalno zagrijavanje.
Pridružili su se pokretu za klimatske promjene još 1991. godine.
Welsbach je bio istraživač, otuda Welsbachove čestice.
To je jedna od osoba koje su smislile ovu ideju.
Prikazujem ovo samo zato što ovdje piše da su oksid aluminija ili oksid torija najprikladniji.
Aluminij je već danas spomenut kao jedan od najčešćih zagađivača u atmosferi.
Postoji mnogo patenata, uključujući jedan koji navodi da se čestice nalik pijesku mogu dovesti u gornju atmosferu.
Relativno je lako prilagoditi Boeing 737 za prijevoz 25 tona tereta na visini od 18.000 metara.
Ovaj patent je odobren 2018. godine. Također navodi da čestice ostaju visoko u atmosferi oko dvije godine.
Pokazat ću ti još jednu stvar, nadam se da nije previše dosadno. Ovo je patent iz GelTech Solutions.
Postoje bezbrojni YouTube videozapisi o ovoj temi. Zovu se "Lov na uragane".
Snimali su iz aviona kako su pojačavali ili slabljivali uragane.
Oni su izumili nešto zaista nevjerovatno, polimer, koji je plastični spoj. On se raspršuje u
oblak, oblak se osuši i zatim iz neba pada gel.
Ovo je još jedan način da spriječite kišu.
A tu je i zdravstveni aspekt. Još jedan relativno novi patent je odobren 2015. godine advokatskoj kancelariji.
Ovo je obično znak da izumitelji ili stvarni vlasnici žele ostati anonimni.
Ovdje piše da je ovo leteći sistem za isporuku toksičnih komaraca pomoću dronova, tj. bespilotnih letjelica.
Ako pogledate patentne crteže, možda ih ovdje nećete dobro vidjeti, pa sam ih zumirao. Nisam to
dodao; to je patentni crtež sa lubanjom u teretu drona.
Ono što se tamo zaista radi sve se češće čuje i čita u glavnim medijima.
Ali oni uvijek kažu da to neće biti urađeno, da bismo trebali, da bismo trebali, da je
to hitno potrebno zbog klimatskih promjena.
To je još veća prevara od Korone, ali nemam vremena da se time sada bavim.
U svakom slučaju, postoji vrlo zanimljiva knjiga profesora Davida Keitha. Ne preporučujem je kupovati, ali
ako je neko zainteresovan, mogu dostaviti odlomke iz nje.
Imam to, "A Case for Climate Engineering", pa moramo provoditi klimatsko inženjerstvo.
Po mom mišljenju, on je trenutno vodeći istraživač u geoinženjeringu, koji, naravno, uvijek kaže da se to neće raditi.
Znamo tačno kako to uraditi, ali se to ne radi. Oni su svi teoretičari zavjere, tvrdi on.
On detaljno opisuje kako želi kombinovati mikropartikule od 5 nanometara aluminij-oksida, 30 nanometara metala, tj. čistog
aluminija, i zatim još 15 nanometara barij-titanata, poput sendviča, jer bi to optimalno
reflektovalo sunčevu svjetlost nazad u svemir.
Zatim postoji još jedna knjiga, za koju ste možda čuli, Kako izbjeći klimatsku katastrofu, autora Billa
Gatesa. Definitivno ne preporučujem kupovinu te knjige.
Jednostavno navodi da je ovo izuzetno isplativa investicija.
Neću više ništa reći o tome. Sada ću prijeći na zdravstvene implikacije, jer je to centralno pitanje.
Dakle, leteći pepeo. Ranije sam pokazao dokumente u kojima se spominje ugljena prašina.
Letjelica pepeo kao faktor rizika za rak pluća.
Ovo je pregledni članak, tj. članak koji sažima mnogo istraživačkog rada.
Objavljeno je u časopisu Journal of Advances in Medicine and Medical Research.
Dokazano je da aluminijum silikati, oksid gvožđa, magnetit, radionuklidi, tj. radioaktivni nukleidi, pa čak i alfa emiteri,
koji su najopasniji kada se udisanjem unese, silicij (čisti silicij nije zdrav), arsen (poznat i kao otrov), kadmij i krom,
koji očito mogu povećati rizik od raka pluća ili uzrokovati oksidativni stanični stres, citotoksičnost (toksičnost za
stanice) i genotoksičnost, što znači da također mijenjaju genom.
Azbest je zanimljiv; svi znaju da je to izuzetno toksična supstanca.
To je vlaknasti silikat koji također sadrži mnogo oksida gvožđa u takozvanoj bioraspoloživoj formi. Svi znamo
koliko je ozbiljnih slučajeva raka pluća to uzrokovalo.
Nadalje, pregledna studija iz 2019. godine, također iz časopisa Journal of Advances in Medicine and Medical Research,
otkrila je da izloženost nanočesticama oksida gvožđa dovodi do srčanih bolesti, ponovo zbog oksidativnog stresa.
Ovaj članak navodi da izloženost oksidu gvožđa može također dovesti do srčanih bolesti.
Autori ove studije, određeni Marvin Herndon, koji je zajedno s kolegama intenzivno radio na ovoj temi, također u ovom članku
navode da je neophodno zaustaviti geoinženjering puštanjem aerosola, posebno letećeg pepela, koji je vrlo
fini pepeo, kako bi se izbjeglo uništenje cijele biosfere.
Usput, ovo je jedna od rijetkih fotografija koje nisu moje; snimila ju je Lilian Anselmetti iz
Aufrecht Berna. Puno hvala što ju je učinila dostupnom.
Mislim da su oblačne formacije koje je vidjela u području Berna nevjerovatne.
Još jedna studija iz 2017. godine navodi da se zagađenje biosfere živom dramatično povećava i da to
također mora biti posljedica manipulacije klimom.
Ovo je objavljeno u časopisu Journal of Geography, Environment and Earth Science International.
Bila je to studija, a ne pregled.
Kišnica i snijeg su mjereni masenom spektrometrijom. Mjeren je izuzetno visok nivo žive od 2 mikrograma po gramu.
Iako su olovo i živa znatno smanjeni u posljednjih 20 godina zahvaljujući RoHS zakonodavstvu, ovo zagađenje je u porastu.
Ovo također predstavlja zdravstvene rizike neurološke, kardiovaskularne i urogenitalne prirode.
Može uzrokovati neplodnost, utjecati na imunološki sistem i također oštetiti DNK.
Još jedna studija koju bih želio spomenuti, iz časopisa Advances in Social Sciences Research Journal, tiče se
divovskih sekvoja u Kaliforniji, tih šuma crvenog drveta.
Neki od njih su stari više od 3.000 godina. Doživjeli su mnogo topliju klimu nego što
tvrdimo da danas imamo ili je zaista imamo.
Doživjeli su nevjerovatne periode suše, periode obilnih padavina i periode hladnoće. Još su živi, a sada svi umiru.
Detaljnija analiza ovoga pokazuje da je umjetna suša uzrokovana decenijama geoinženjeringa u Kaliforniji.
Toksične nanočestice očito uzrokuju umiranje stabala. Prvenstveno je to zbog sadržaja aluminija u tim
nanočesticama koji tjera stabla da zatvore svoja stoma, odnosno otvore na iglicama ili listovima.
Onda više nemaju razmjenu vlage i više ne mogu apsorbovati CO2.
Usput, CO2 je gas života par excellence. Bez CO2 ne bi bilo zelenih biljaka.
Postoji čak i relativno nedavna studija NASA-e koja navodi da je Zemlja u posljednjih 15 godina postala zelenija. Oni
navode da je to vjerovatno posljedica povećanih nivoa CO2.
Šta je loše u tome? Ali to je samo podređena rečenica.
Vrlo važan faktor je rupa u ozonskom omotaču, koja postaje sve veća i veća.
Vi više ne čujete ništa o tome. CFC-ovi su zabranjeni još 1980-ih.
Sada nas ništa više ne može uznemiriti. Tako da ne kažu da se ozonska rupa sve više i više širi.
Sada znamo kako se može povećati.
Američka vlada je to već sama priznala u brojnim dokumentima.
Ova rupa u ozonskom omotaču znači da možemo mjeriti UVB i UVC na površini Zemlje.
Čak i mainstream nauka priznaje da imamo mnogo više nivoe UVB i UVC zračenja. To je opasno UV zračenje, s valnim
dužinama koje se kreću od 100 nanometara do oko 400 nanometara.
To je zaista opasno UV zračenje. U prošlosti nismo imali to na površini Zemlje.
To nam pada na nas kroz rupu u ozonskom omotaču.
Ovo je, naravno, jednako opasno za nas ljude kao i za ove sekvoje.
Preskočit ću sljedećih nekoliko studija jer sve govore isto.
Šta sve ovo uzrokuje. Katastrofalnu smrt pčela, smrt insekata, sve probleme s algama.
Ove toksične cvjetnice algi zapravo nastaju zato što plankton umire. Zbog svega ovog
zagađenja nanočesticama i rupe u ozonskom omotaču.
Populacije ptica opadaju, indirektno također, jer insekti nestaju, kao i šišmiši.
Ovo su sve studije koje sam pročitao. One su zaista alarmantne u pogledu utjecaja koji ovo ima
na cijelo okruženje, a ne samo na naše zdravlje.
Ovo bi mogao biti važan pokretač svih ovih emisija čestica. Do danas ne mogu reći da li se samo avioni, kako je
opisano u patentu, pretvaraju da raspršuju isključivo.
B-77 sa spremnicima od 25 tona. Ili i svaki putnički mlaznjak prska? Nisam siguran.
Sumnjam, ali ovo je samo nagađanje, da se oboje rade paralelno.
Trenutno NATO gorivo, Jet Propulsive 8 (JP8), sadrži nevjerovatno velik broj opasnih aditiva.
NATO ne otkriva svojim državama članicama šta su svi ovi aditivi.
Oni pružaju zaštitu od mraza, zaštitu od eksplozije, dobre uslove skladištenja i otpornost na temperaturu.
Može se koristiti u arktičkim regijama jednako dobro kao i u pustinji. Također se može koristiti za napajanje kamperskog
štednjaka, broda ili aviona. To zahtijeva beskrajne aditive.
Postoji vrlo dobra studija Marion Hahn. Također se može naći na internetu.
Ona je sama oboljela jer je živjela blizu baze zračnih snaga. Ona može prilično jasno pokazati da to mora pripisati JP8.
Ovdje možete vidjeti da sam pronašao desetine vojnih istraživačkih dokumenata američkih zračnih snaga.
Evo primjera istraživačkog rada. Vjerujem da je iz 1990-ih ili 2000-ih.
U svakom slučaju, gorivo je ovdje ispitano unutar Američkog ratnog zrakoplovstva. U ovom JP8 su otkriveni aluminij, barij,
berilij, olovo, kadmij, krom, kobalt, željezo, bakar, molibden, natrij, nikl, stroncij, titanij, vanadij, cink i kalaj.
I onda, naravno, tu su oksidi svih ovih metala, kao i policiklični aromatski ugljikovodici poput naftalena i naftalena
sa alkilnim supstitucijama – svi nevjerovatno zdravi aditivi.
A ako to sada pogledate, ovo NATO gorivo je vojno gorivo. U Evropi postoji sistem cjevovoda, a ova slika je sa Wikipedije.
Sve što sam ovdje napisao potiče iz Wikipedije. Obično ne citiram Wikipediju jer većina toga ionako nije istinita.
Ali evo ove slike iz 1970-ih. Zanimljivo je da je nisu ažurirali.
I ovdje možete vidjeti ovaj sistem cjevovoda širom Evrope. Švicarska ovdje još nije uključena.
Ali članak na Wikipediji zatim navodi da je već 2009. godine 90% prevezenog goriva – u ovom
slučaju avionskog goriva – prodano civilnim kupcima.
A među najvećim civilnim korisnicima su aerodromi u Frankfurtu, Kölnu, Bonu, Zürichu i Minhenu.
NATO gorivo za civilne putničke avione. U 2016. godini prodato je 12 miliona kubnih metara civilnim kupcima u Evropi.
Rekao sam ranije da čak i glavni mediji objavljuju sve više članaka o ovoj temi, ali onda kažu: da, to ne može biti istina.
Još jedan članak koji je prije dvije sedmice kružio u glavnim medijima. Svuda, uključujući SRF,
Watson, zemlje govornika engleskog jezika itd.
Reklo se da kišnica ima bolju kvalitetu pitke vode nego bilo gdje drugdje na Zemlji.
Čak i na Antarktici ili visoravnima Tibeta, i dalje je 14 puta veći od granice koju je
postavila Američka agencija za zaštitu okoliša.
Prije svega, radi se o takozvanim PFAS i PFOA.
Ovo su poli- i perfluorirani ugljikovodici, tj. ugljikovodici koji sadrže fluor. Nalaze se u – i to je,
naravno, spomenuto u glavnim medijima – šminki, šamponima, ambalaži i sredstvima za čišćenje.
Dakle, sada je opet naša krivica. Ali upravo je ova studija Zračnih snaga navela da u njima ima
fluoriranih spojeva, i to u velikim količinama.
Dakle, najgora stvar kod ovih fluoriranih spojeva dolazi odozgo.
Ovo je originalna studija koja je citirana u glavnim medijima.
Uvijek tražim originalne studije.
Želim pročitati šta su istraživači tamo uradili.
Također je zanimljivo da je Tagesanzeiger citirao istraživača iz Danske.
Martin Scheringer, koji je čak sa ETH-a u Zürichu, također je uključen.
Onda bih ga možda mogao kontaktirati i pitati jesu li također uzeli u obzir atmosferske faktore.
Napravio sam malo više istraživanja i naišao na knjigu pod nazivom Forever Chemicals, koja govori o hemikalijama
koje se ne razgrađuju i ostaju u Zemljinom krugu veoma dugo.
Ovo se uglavnom odnosi na PFOA i PFAS, tj. per- i polifluorirane ugljikovodike.
Kaže se da su zapravo poznate i istražene samo četiri od njih u pogledu toga koliko su opasne i
toksične. I da se samo za te četiri može konačno dokazati.
Međutim, samo je 6.500 navedenih supstanci, a vjerovatno ih je više od 10.000.
Vidim Alexa kako stoji tamo, pa ću sada preskočiti ostatak.
Želio bih ukratko spomenuti da neionizirajuće zračenje i elektromagnetska polja također
mogu uzrokovati genetske prekide, iako neizravno.
Ali znam da će doći još jedan govornik, pa ovo mogu preskočiti s čistom savješću.
Nisu samo raspršene supstance gore one koje predstavljaju rizik po zdravlje, već i svi
radio i mikrotalasni valovi koji padaju na nas.
I tek sada govorim o ovim stvarima manipulacije vremenom.
Za sada ću izjednačenje izostaviti 5G, pa čak i 4G, 3G itd.
Da, konačno, evo nekoliko fotografija koje sam ja snimio u martu i aprilu.
Ne vidi se baš dobro na projektoru.
Pošto se zaista nalazi u planinama, izgleda kao smog nad Los Angelesom.
To jednostavno ne može biti prirodno. I dosta mi je toga.
Propustio sam nekoliko stvari. Nadam se da nisam predugo govorio. Hvala vam puno na pažnji.