Što vi, dragi gledatelji, znate o manipulaciji vremenom?
Je li se ova tema u vašem okruženju također kontroverzno raspravljala i često odbacivala kao teorija zavjere?
Sljedeće predavanje doktora prirodnih znanosti na ljetnom WEFF-u 2022. u Davosu u tom je pogledu vrlo informativno.
Philipp Zeller je studirao fiziku na ETH-u u Zürichu i doktorirao prirodne znanosti.
Kao rekreativni pilot, Zeller je više od tri desetljeća bio usko povezan s vremenom.
S vremenom je sve više primjećivao neobične pojave na nebu.
Počeo je provoditi vlastite istrage i istraživanja.
Posebno o temama SRM (upravljanje solarnim zračenjem), SAI (injekcija stratosferskog aerosola) i HAARP (Projekt
aktivnog istraživanja aurore na visokim frekvencijama).
Bivši sveučilišni predavač Zeller godinama radi u području patentiranja.
Zato je on vrlo upućen u ovom području.
Kroz svoja istraživanja otkrio je oko 1.000 patenata za tehnologije manipulacije
vremenom – koji datiraju još iz 1892. godine.
Sljedeća prezentacija nije namijenjena izazivanju panike.
Manipulacija vremenom se ionako događa s našim znanjem ili bez njega.
Naprotiv, objavljivanje činjenica utemeljeno na dokazima trebalo bi suprotstaviti bilo kakvom poricanju
tih događaja i pružiti objektivno utemeljene argumente.
Stoga, molimo vas, podijelite ovaj video s ljudima koji nisu svjesni, ali traže istinu.
Slijedi predavanje dr. Philippa Zellera na ljetnom WEFF-u 2022. u Davosu.
Dakle, o čemu se radi s geoinženjeringom i zdravljem?
Kao što sam rekao, želio bih dati neisključiv pregled nekoliko vladinih dokumenata i zakona koji se odnose na patente.
Patenti se ne registriraju samo iz zabave; oni koštaju puno novca.
I također morate dokazati da djeluju, inače neće biti odobreni, i objavljene znanstvene radove, ne od mene osobno, jer, kao što sam
rekao, to bi također trebalo pokazati usmjerenost na zdravlje.
Kao što sam rekao, ovo je samo pregled; gotovo neprestano nastavljam istraživati.
Ne namjeravam ovdje održati znanstveno predavanje u smislu znanstvene konferencije, što se tiče
strukture i slično, nego, kao što sam rekao, pregled.
I naravno, mogu pogriješiti, pravim pogreške ili možda citiram nešto što je upitno; samo to želim reći unaprijed.
Dakle, što je točno geoinženjering?
Gospođa Weichelt je ranije spomenula kemtrejlove. Trudim se ne koristiti taj izraz jer vas odmah etiketira kao
teoretičara zavjere, iako je taj izraz sam po sebi skovao Američki zračni snage 1970-ih. To je smiješno u vezi s tim.
Geoinženjering je zasigurno neutralniji pojam, a geoinženjering uglavnom uključuje manipulaciju vremenom, što je zapravo
najvažniji aspekt, oslobađanjem čestica u atmosferu, ali i emitiranjem snažnih elektromagnetskih valova u atmosferu.
Zatim, naravno, istraživanje Zemlje, jer se sve vrti oko promjene, inženjeringa Zemlje, geo, Zemlje.
To znači da provjeravate postojanje šupljina, naslaga ulja, plina itd.
I zapravo, gotovo da nisam mogao povjerovati na početku, možete umjetno izazvati potrese ovim aktivnostima. I na
kraju, također možete manipulirati magnetskim poljem Zemlje, osobito spomenutim elektromagnetskim zrakama.
Zašto se uopće provodi geoinženjering?
Ovo zapravo seže sve do cijelog Hladnog rata, koji je započeo odmah nakon Drugog svjetskog rata.
Zapravo je počelo ranije, barem s pokušajima utjecaja na vrijeme. Ali geoinženjering velikih
razmjera zapravo je započeo nakon Drugog svjetskog rata.
Želio bih ovdje citirati bivšeg američkog predsjednika Lyndona B. Johnsona. Na konferenciji 1962. godine rekao
je, i citiram: "Tko kontrolira vrijeme, kontrolira svijet."
A to su težnje tih supersila, predvođenih Sjedinjenim Američkim Državama.
Usput, ovaj govor je dostupan na YouTubeu, gdje ga možete pronaći i poslušati u izvornom obliku.
U prošlosti – smiješno je što ljudi uvijek poriču da se geoinženjering uopće provodi – ali
u prošlosti je bilo mnogo ovakvih projekata.
Želio bih spomenuti nekoliko vrlo istaknutih ličnosti koje su sada također javno priznate.
Projekt Cumulus, koji je doveo do velike poplave u Ujedinjenom Kraljevstvu 1952. godine kada su oblaci bili
zasijani kako bi se umjetno stvorili i natjerali na kišu.
Dogodila se vrlo dramatična poplava, pri kojoj je poginulo 34 ljudi i mnoge kuće su odnesene, itd.
Naravno, postoje i još gore katastrofe, ali u ovom je slučaju veza bila vrlo očita.
Tada je, naravno, godinama zataškano, sve dok konačno nije izašlo na vidjelo.
Zatim je postojao Projekt Stormfury, koji je trajao od 1962. do 1971. Cilj je bio utjecati na uragane
pomoću takozvanog zasijavanja, odnosno otpuštanja čestica.
To se danas radi puno profesionalnije nego što se radilo tada.
U to vrijeme to je bio samo projekt, još uvijek u fazi istraživanja.
A onda, kao što većina ljudi vjerojatno zna, postojao je projekt Popeye, u kojem je tijekom Vijetnamskog rata namjerno
izazvana obilna kiša kako bi se zamućile i zasipale opskrbne rute Vietkonga i spriječilo njihovo korištenje.
I na kraju bih vas također želio podsjetiti da je provedeno više od 2.000 testova nuklearnih bombi. Pa zašto je potrebno
toliko puta testirati tako razornu bombu koja šteti okolišu?
Mislim, ako ih želiš izgraditi, a već imam sumnje u to, onda su dva ili tri testa dovoljna da saznaš kako rade.
I danas je još uvijek možete otkriti u vodi, u tlu i u atmosferi – svu tu radioaktivnost.
Postoje desetine, ako ne i stotine, službenih dokumenata, od kojih su neki oduvijek bili javno dostupni, dok su drugi
deklasificirani kasnije, osobito u Sjedinjenim Američkim Državama, gdje zaista možete
provesti sate istražujući i preuzimajući ih.
Želio bih ovdje ukratko prikazati jedan od njih, naime prijedlog o modificiranju vremena pred Kongresom SAD-a.
To je vrlo sveobuhvatan dokument, dug gotovo 200 stranica.
I tamo – dao sam to posebno prevesti, potječe iz 1978. – i kaže se da je u proteklih 30 godina, to jest od 1947. do 1978. – ne
govorim o danas, nego o proteklih 30 godina – 110 programa manipulacije vremenom
predstavljeno američkom Kongresu i odobreno.
Godine 1978. Kongres je pokrenuo i financirao nacionalni, tj. međudržavni istraživački program.
U to vrijeme postojala je kritika da u SAD-u ne postoji nacionalni zakon koji bi sve to regulirao.
Morao si improvizirati i želio si pokrenuti nešto prikladno.
Naravno, ljudi su se tada bojali, jer je to već bilo učinjeno – na primjer u Vijetnamu – pa su se, prije svega, bojali da bi
neprijatelj mogao učiniti isto, ili da bi se nacija odjednom mogla okriviti ako bi negdje bila oluja ili suša, i ljudi bi rekli:
"To je bio napad," i naravno da su to htjeli spriječiti. Zato su to morali zakonom odgovarajuće regulirati.
A onda je 1978. – inicirano već 1976. – u New Yorku predstavljen zakonodavni rezolucijski prijedlog.
Iza toga je stajao UN, odnosno sporazum UN-a koji zabranjuje upotrebu manipulacije vremenom ili bilo
kojih drugih tehnika koje mijenjaju okoliš u vojne svrhe.
I Švicarska je također ratificirala ovaj zakon, što znači da je veliki broj zemalja diljem svijeta ratificirao ovaj zakon.
Švicarska 1988., odnosno sada je uključeno u savezno zakonodavstvo, što možete provjeriti
u zbirci saveznih zakona pod brojem 515.06.
Ovaj zakon zapravo zvuči dobro, i kao što sam rekao, SAD ga je uveo između 1976. i 1978. upravo zato što su
se bojali da bi njihovi neprijatelji mogli učiniti isto.
Takav zakon ne znači da ga se mora poštovati.
Zvuči vrlo dobro, prva dva glavna članka također zvuče vrlo dobro, zapravo se radi o činjenici da je zabranjeno.
Ali onda postoji treći član ovog zakona, a taj treći član prije svega navodi da je
uporaba u miroljubive svrhe, naravno, dopuštena.
Međutim, ne postoji definicija onoga što se smatra mirnim svrhama.
A zatim postoji drugi podstavak u ovom članku 3., koji navodi da se ugovorne države čak obvezuju podržati to:
poticati razmjenu znanja i financijski doprinositi tome.
Ne moraju aktivno sudjelovati, ali moraju to podržati i doprinijeti.
A onda je tu šlag na torti, odnosno takozvani sporazum o članku 3., koji navodi da se ne bavi pitanjem krši li takva tehnologija
koja mijenja okoliš primjenjive odredbe međunarodnog prava.
To me pomalo podsjeća na zakon koji će se uvesti radi kontrole pandemije.
Možda vam je to već poznato, ali mi Švicarci smo to ratificirali još 1988. godine.
To je zapravo zastrašujuće.
Sada ću se vratiti u Sjedinjene Američke Države i pokazati vam još jedan dokument koji je objavljen, a koji je bio
prijedlog Američkom ratnom zrakoplovstvu za izgled godine 2025.
Sam dokument datira iz 1996. godine, a njegov naslov je: "Vrijeme kao multiplikator snage".
A podnaslov je: "Vrijeme do 2025. godine je naše."
Kratki isječak iz ovog dokumenta: na lijevoj strani kako naštetiti neprijatelju, a na
desnoj strani kako podržati sebe i svoje partnere.
Evo samo nekoliko ključnih riječi: nanošenje štete neprijatelju kišom i plimnim valovima, koji su također namijenjeni
snižavanju morala vojnika – na drugoj strani, da tako kažemo.
Ali možete izazvati i sušu, nestašicu vode, dok ljudi ne budu toliko jadni da se predaju.
Možete izazvati oluje, možete manipulirati ionosferom – na to ću se vratiti kasnije – tako da neprijatelj više
ne može uspostaviti radio vezu ili da njihov radar više ne može otkriti vlastite zrakoplove.
Možeš ili razagnati maglu i oblake kako se neprijatelj ne bi mogao sakriti, ili ih možeš stvoriti da iznenadiš neprijatelja.
I također možete utvrditi koristi li neprijatelj takve tehnike ili ne.
A njihove vlastite prakse su gotovo potpuno suprotne.
Da, dakle, ako imate veliku transportnu operaciju, osiguravate da ne pada kiša, da su ceste suhe, da nema oluja
i da je ionosfera optimizirana ako su vam potrebni radarski signali i dobra radio veza, itd.
Ovaj dokument – to je i dalje isti dokument – također navodi, kao sažetak, da kad budu ispunjeni uvjeti, moramo također biti u
mogućnosti raspršiti ugljenu prašinu – ovaj dokument jasno navodi ugljenu prašinu, točnije finu ugljenu prašinu – u
željenom području, tj. neprijateljskom području, na kontroliran, siguran, isplativ i pouzdan način.
Metode su ocijenjene i navodi se da je bezbroj tehnika prskanja već proučeno. Dokument je iz 1996. godine.
Najsigurnija i najjeftinija metoda je vrsta naknadnog sagorijevanja koja se koristi u mlaznim motorima, a koja je u
suštini uređaj za injektiranje pričvršćen iza motora kako bi se ta prašina od ugljika ubrizgala u mlaz ispušnih plinova.
I dok zrakoplov leti kroz ovo područje, on se aktivira ili se također može ponovno deaktivirati.
Zašto ugljena prašina? To je zanimljivo. Postoji još jedan dokument koji je kasnije
objavljen prema Zakonu o slobodi informiranja (FOIA).
Ovo je nekada bio povjerljiv, tajni dokument.
Ovo dolazi iz Philipsovog laboratorija Višeg odjela za geofiziku.
Oni su, naravno, oduvijek savjetovali američku vladu i vojsku, itd.
Objašnjava kako povećati oborine, smanjiti oborine, povećati ciruske oblake – oblake nalik na veo koje sada stalno imamo, koji
nisu prirodni, ali ih ionako imamo – ili kako otkloniti maglu.
I cijela stvar – to je u osnovi samo četvrto poglavlje, izdvojio sam ga zasebno – i jasno stoji da se radi o
crnom ugljenu, o modificiranju vremena pomoću crnog ugljena.
Preskočit ću to. Postoji mnogo takvih dokumenata.
Zastrašujuće je vidjeti sva oružja koja se istražuju i testiraju.
Želio bih ukratko citirati iz jedne knjige, vrlo uzbudljive knjige. Izvorni primjerak sam pronašao u antikvarijatu.
Ova se knjiga zove "Osim ako ne dođe mir", što je, naravno, ono čemu se nadamo.
Uredio ga je Nigel Calder 1968. godine, pa postoji već prilično dugo.
A taj Nigel Calder bio je vrlo utjecajan i ugledan znanstveni novinar.
I zamolio je vodeće vojne savjetnike i vrhunske znanstvenike da svaki napiše po jedno poglavlje za ovu knjigu o svom
radu, o tome kako savjetuju vladu i koja istraživanja provode.
A najluđe ili najuzbudljivije poglavlje u ovoj knjizi, koja ima 17 poglavlja, zove se: "Kako uništavamo okoliš".
To je naslov poglavlja, a ovo poglavlje napisao je profesor Gordon MacDonald, koji više nije živ, a bio je voditelj geofizike
i planetarne fizike na Sveučilištu Kalifornije u Los Angelesu.
I bio je član savjetodavnog osoblja predsjednika Lyndona Johnsona, kojeg sam već ranije citirao.
Odlomak iz ovog poglavlja, koji je zastrašujuće štivo. Piše o istraživanju koje se provodilo 1968. godine.
Hladni oblaci mogu se stvoriti formiranjem kristala leda, dok se topli oblaci mogu stvoriti
umjetnim povećavanjem postojećih kapljica pomoću čestica.
Moguće je stvoriti suhe oblake koji ne donose kišu, što smo ovih dana vrlo često vidjeli. Oblake oko
grmljavinskog nevremena moguće je namjerno proširiti kako bi se promijenilo, pojačalo ili oslabilo nevrijeme.
Može se ubaciti metalna folija ili metalne čestice kako bi se stvorilo više munja; u prošlosti se koristila metalna folija.
Dakle, munja koja se pojavljuje bez stvarne kiše ili oluje.
Mi to znamo i previše dobro.
Možete stvarati vrtloge, možete spriječiti isparavanje površina vode slojevima polimera tako
da nema oblaka, čak i kad temperatura poraste.
Zapravo bi isparilo više vode.
Moguće je mijenjati globalnu klimu, a on piše da se to ionako prirodno događa, pa je lako prikriti te aktivnosti.
Nitko neće primijetiti je li to prirodno ili je netko iza toga.
To nije sve, imam drugu stranicu.
Moguće je stvoriti rupe u ozonskom omotaču.
1968, samo da provjerim matematiku.
Postoji izvanredna tehnika koja se može koristiti za provođenje atomske detonacije, podzemnog
nuklearnog testa ispod antarktičkog ledenog pokrivača.
Antarktički ledeni pokrivač debljine je oko 100 kilometara, što je nevjerojatna količina leda.
Zatim se toplinom ispod ovog sloja leda stvara film vode, a veliki dio tog leda kliznut će u more kao da je na toboganu.
Ovo bi moglo pokrenuti globalno ledeno doba.
To je relativno jednostavno. Možete raznijeti obalne pojaseve i oni će izazvati cunami.
Ne znam tko je 1968. znao što je tsunami.
Moram priznati da to znam tek od 2006. godine, iako sam prije toga studirao fiziku.
Ali nisam bio upoznat sa tsunamijima. Potresi se mogu generirati aktiviranjem sloja vode koji se
nalazi otprilike 10 kilometara duboko pod zemljom.
Vrlo je blizu takozvanog trojnog točka. Ne želim sada ulaziti u detalje o agregatnim
stanjima vode, isključivo zbog nedostatka vremena.
Blizu trostruke točke znači mjesto gdje je voda najgušća, gdje može relativno brzo prijeći u superhlađenu vodu ili paru itd.
Kad čujete da je epicentar potresa bio na dubini od 10 kilometara, uvijek biste trebali podići uši.
Zanimljivo je primijetiti da su svi veliki katastrofi, poput Fukushime, imali epicentar na dubini od 10 kilometara.
Ne mogu ništa dokazati, ali to je zanimljiva slučajnost.
Možete preusmjeriti mlazni tok.
Kasnije ću ti to ukratko pokazati. Za one koji ne znaju što je mlazni tok: to su jaki vjetrovi na
visini od oko 10 kilometara koji kruže oko Zemlje.
Možete izazvati tornada. Mislim da sam to već spomenuo na prethodnoj stranici.
I na kraju, suština ovog poglavlja knjige profesora MacDonalda jest da se u Zemlji mogu prepoznati i iskoristiti nestabilnosti.
Dakle, u osnovi, kad je nešto uvijek na rubu, trebaš uložiti samo malo energije da ga usmjeriš u jednom ili drugom smjeru.
I na kraju on također govori o kontroli uma. Da se elektromagnetski valovi mogu
koristiti za kontrolu uma nad čovječanstvom.
Vjerujem da također postaje sve očitije da se ovo zapravo desetljećima vrlo intenzivno istražuje.
Također postoji mnogo patenata na ovo.
Zastrašujuće je vidjeti sve što je već učinjeno.
Posebno, na primjer, u programu MK-ULTRA itd.
Također se koristi u dobre svrhe. To se mjeri pomoću EEG-a – elektroencefalograma.
Mjerite koje su moždane valove prisutne i u kojem su stanju.
A onda to u osnovi možete reproducirati i dovesti ljude u vrlo specifična stanja.
Neću ulaziti u detalje, opet isključivo zbog nedostatka vremena.
To je ogroman bačva, ne mogu je u potpunosti otvoriti.
Godine 1999. Vijeće Europe sastavilo je izvješće od otprilike 35 stranica. Posebna komisija Vijeća Europe.
Ovo se odnosi na takozvani HAARP projekt. Sa dva A.
Ovo označava "High Frequency Active Auroral Research Programme".
To je skraćenica za High Frequency Active Auroral Research, što je istraživački program sjevernih svjetala.
Ovo se događa na Aljasci. Sada postoje stanice poput ove gotovo posvuda u svijetu.
Naravno, sve su to istraživačke stanice "u navodnicima".
Kasnije ću se vratiti na to što je to.
Radi se o sustavima za manipulaciju ionosferom.
Ionوسفera je vrlo visok dio naše atmosfere.
Od otprilike 80 kilometara i više.
Ionizirano je jer tamo stalno imamo električne naboje koje vjetar iz Sunca ionizira, a zatim odbacuje.
Tamo gore neprestano struji struja kroz ovu plazmu.
Tamo gore je električno, i naravno da je tamo osobito lako manipulirati stvarima.
Vijeće Europe ili Komisija navodi da je riječ o dijelu elektromagnetskog oružja i da predstavlja izuzetno opasnu
prijetnju za cijelo okruženje i, naravno, za ljudsko zdravlje, jer projekt ima za cilj prodrijeti u
izuzetno osjetljivo energetsko polje cijele biosfere.
Dakle, ne samo u ionosferi, nego i ovdje dolje.
To je izuzetno opasna aktivnost.
Sada postoji mnogo takvih predajnika radio valova i oni zasigurno utječu na zdravlje svih nas.
Sada dolazim do ovog HAARP projekta, odnosno do osnovnog patenta za njega.
Odobreno je 1987. godine.
Ovdje piše da je naslov: "Promjena u regiji atmosfere, jonosfere ili magnetosfere".
Magnetosfera se nalazi još više od ionosfere.
Ionوسفera je naš pojas magnetske zaštite, koji je izravno povezan s magnetskim poljem Zemlje,
koje je usmjereno oko svijeta u obliku kvazi-torusa.
U tom pogledu, kao što sam rekao na početku, moguće je manipulirati magnetskim poljem Zemlje.
Patent navodi da se plazma može zagrijati.
Ovo ga podiže, stvarajući vakuum tamo gdje se podigao.
Kada zrak zagrijem i on se diže, na dnu imam negativan tlak.
Ovo uzrokuje horizontalno kretanje, tj. vjetar.
Tada mogu upotrijebiti ovo elektromagnetsko zračenje da zbunim, odvracam ili čak uništim raketu.
To je sustav oružja. To je onaj program Ratova zvijezda koji su SAD promovirali devedesetih godina.
Isto patent također navodi da se koncentracija ozona ili dušika može mijenjati.
Možete promijeniti koncentraciju ugljičnog dioksida. Ugljični monoksid – još je opasniji.
Nitrogeni oksidi i druge tvari mogu se koncentrirati ili razrijediti radi upravljanja okolišnim protokima.
Također se navodi da se Zemljino magnetsko polje može smanjiti ili čak isključiti.
Cilj je, naravno, odbiti projektile, ali to nije sve.
A ono što je zaista ludo jest da možete manipulirati tim plazmatskim česticama visoko u atmosferi tako da
formiraju leću, optičku leću, što vam omogućuje da usmjerite snop sunčeve svjetlosti na točku na Zemlji.
Mnogi od vas možda su pokušali zapaliti tinder kroz povećalo.
To sam često radio kad sam bio dijete. To se potom može raditi u velikim razmjerima.
Ključna riječ: šumski požari ili drugi požari ili problemi s vrućinom, itd.
Ovo je kako izgleda izvorna šuma antena na Aljasci.
Ovo su križnodijagonalne antene, tj. tipične radio antene.
Ove antene mogu generirati frekvencije od 30 kHz do 300 MHz.
Ovo su tipični radio valovi. Ono što sam ranije objasnio izgleda otprilike ovako.
Gornji dio atmosfere gura se do visine jonosfere.
Ovo stvara negativan tlak. Zatim nastaje horizontalno kretanje i odgovarajuće kretanje zraka.
Ako frekvencije koje sam ranije spomenuo pretvorite iz HAARP-a u valnu duljinu i pogledate srčani
val, dobit ćete valne duljine između 10 m i 15 km.
Dolina vala, trbuh vala, iznosi polovicu toga, tj. 5 do 7,5 km. Kad vidite ovakve oblačne formacije, morate se zapitati jesu li
to stojeći valovi iz föhnske doline, ako ih vidite na Švicarskom platou ili čak u južnoj
Njemačkoj, ili iza njih stoji neki drugi uzrok.
Meni to izgleda upravo tako.
Ovo je također iz istraživačkog izvještaja o istraživanjima HAARP-a, koji objašnjava kako
se radio valovi mogu odbijati od ionosfere.
Budući da je električno provodljivo, može se koristiti kao ogledalo i omogućiti znatno
bolje radarsko nadgledanje i radio komunikacije.
Ovdje je također izvadak iz znanstvenog rada.
Ovdje možete vidjeti da postoje različiti vodljivi slojevi.
Naravno, samo jonosfera provodi električnu struju.
Ovdje dolje i dalje imate vodljive slojeve. Kako to postižete?
Otpuštanjem provodnih čestica niže u atmosferi.
Oni su vrlo korisni za postizanje određenih učinaka pomoću ovih HAARP valova.
Sada dolazim upravo do onih čestica koje se tamo koriste.
Donijet ću ti još jedan patent. To je vrlo stari patent, odobren 1966. godine.
Konkretno, američkoj mornarici, što znači ne privatnoj tvrtki, nego državi.
Želio bih napomenuti da je u to vrijeme, prema američkom zakonu o patentima, patent mogao biti održavan najviše 17 godina.
Ali to košta puno. Što je patent stariji, to više morate platiti za održavanje njegove zaštite.
Dakle, plaćano je punih 17 godina.
Ovaj patent, iako je tako star, smatram izuzetno relevantnim. On je primjer desetaka, ako ne i stotina,
patenata za metalnu smjesu za proizvodnju higroskopskog dima.
Dakle, dim privlači vodu, privlači vodenu paru.
I tamo piše da vam treba metalna smjesa, a ona sadrži sljedeće, držite se čvrsto:
Karbonati litija, natrija, kalija, cesija, rubidija, kalcija, magnezija, stroncija i barija, kao i njihove mješavine.
Osim toga, laki metali poput aluminija, magnezija, cinka ili cirkonija, ili njihove mješavine.
Osim toga, neorganski oksidacijski agens kao što su nitrati, perklorati, natrij, litij, kalij, kalcij, barij i stroncij.
A tu je i polihalogen spoj, na koji ću se kasnije vratiti, poput heksahloroetana ili oktahloropropana, koji je patentiran,
odobren i održavan 17 godina od strane američke mornarice.
Još jedan takav patent navodi da se stratosferske Welsbachove čestice mogu otpustiti kako bi se smanjilo globalno zatopljenje.
Pridružili su se pokretu za klimatske promjene još 1991. godine.
Welsbach je bio istraživač, otuda Welsbachove čestice.
To je jedna od osoba koje su smislile ovu ideju.
Prikazujem ovo samo zato što ovdje piše da su oksid aluminija ili oksid torija najprikladniji.
Aluminij je već danas spomenut kao jedan od najčešćih zagađivača u atmosferi.
Postoji mnogo patenata, uključujući jedan koji navodi da se čestice nalik pijesku mogu dovesti u gornju atmosferu.
Relativno je lako prilagoditi Boeing 737 za prijevoz 25 tona tereta na visini od 18.000 metara.
Ovaj je patent odobren 2018. godine. Također navodi da čestice ostaju visoko u atmosferi oko dvije godine.
Pokazat ću ti još jednu stvar, nadam se da nije previše dosadno. Ovo je patent tvrtke GelTech Solutions.
Postoje bezbrojni YouTube videozapisi o ovoj temi. Nazivaju se "Lov na uragane".
Snimali su iz zrakoplova kako pojačavaju ili slabe uragane.
Oni su izumili nešto zaista nevjerojatno, polimer, koji je plastični spoj. On se raspršuje u
oblak, oblak se osuši i tada iz neba pada gel.
Ovo je još jedan način da spriječite kišu.
A tu je i zdravstveni aspekt. Još jedan relativno novi patent dodijeljen je 2015. odvjetničkom uredu.
Ovo je obično znak da izumitelji ili stvarni vlasnici žele ostati nepoznati.
Ovdje piše da je ovo leteći sustav za isporuku otrovnih komaraca pomoću dronova, tj. bespilotnih letjelica.
Ako pogledate patentne crteže, možda ih ovdje ne vidite baš dobro, pa sam ih uvećao. Nisam to
dodao; to je patentni crtež s lubanjom u teretu drona.
Ono što se tamo zapravo radi sve se češće čuje i čita u glavnim medijima.
Ali oni uvijek kažu da to neće biti učinjeno, da bismo trebali, da bismo trebali, da je
to hitno potrebno zbog klimatskih promjena.
To je još veća prevara od Corone, ali nemam vremena sada ulaziti u to.
U svakom slučaju postoji vrlo zanimljiva knjiga profesora Davida Keitha. Ne preporučujem je kupovati, ali ako
je netko zainteresiran, mogu dostaviti izvatke iz nje.
Imam to, "Argument za klimatsko inženjerstvo", pa moramo provoditi klimatsko inženjerstvo.
Po mom mišljenju, on je trenutno vodeći istraživač u geoinženjeringu, koji, naravno, uvijek kaže da se to neće raditi.
Znamo točno kako to učiniti, ali se to ne radi. Svi su oni teoretičari zavjere, tvrdi on.
Detaljno opisuje kako želi slojevito kombinirati mikropartikule od 5 nanometara aluminijevog oksida, 30 nanometara metala, tj.
čistog aluminija, i potom dodatnih 15 nanometara barijevog titanata, poput sendviča, jer bi to
optimalno odbijalo sunčevu svjetlost natrag u svemir.
Zatim postoji još jedna knjiga, za koju ste možda čuli, Kako izbjeći klimatsku katastrofu, autora Billa
Gatesa. Definitivno ne preporučujem kupnju te knjige.
Jednostavno navodi da je ovo vrlo isplativa investicija.
Neću više ništa reći o tome. Sada ću prijeći na zdravstvene posljedice, jer je to središnje pitanje.
Dakle, leteći pepeo. Prethodno sam pokazao dokumente u kojima se spominje ugljena prašina.
Letjelica pepeo kao čimbenik rizika za rak pluća.
Ovo je pregledni članak, tj. članak koji sažima mnogo istraživačkog rada.
Objavljeno je u časopisu Journal of Advances in Medicine and Medical Research.
Dokazano je da aluminijevi silikati, željezni oksid, magnetit, radionuklidi, tj. radioaktivni nukleidi, pa čak i alfa-emiteri,
koji su najopasniji pri udisanju, silicij (čisti silicij nije zdrav), arsen (poznat i kao otrov), kadmij i krom, koji očito
mogu povećati rizik od raka pluća ili uzrokovati oksidativni stanični stres, citotoksičnost (toksičnost stanica)
i genotoksičnost, što znači da također mijenjaju genom.
Azbest je zanimljiv; svi znaju da je to izrazito otrovna tvar.
To je vlaknast silikat koji također sadrži mnogo željeznog oksida u takozvanom bioraspoloživom obliku. Svi znamo
koliko je ozbiljnih slučajeva raka pluća to uzrokovalo.
Nadalje, pregledna studija iz 2019. godine, također iz časopisa Journal of Advances in Medicine and Medical Research,
otkrila je da izloženost nanovlaknima oksida željeza dovodi do srčanih bolesti, ponovno zbog oksidativnog stresa.
Ovaj članak navodi da izloženost oksidu željeza također može dovesti do srčanih bolesti.
Autori ove studije, određeni Marvin Herndon, koji je zajedno s kolegama intenzivno radio na ovoj temi, također u ovom članku
navode da je nužno zaustaviti geoinženjering puštanjem aerosola, osobito letećeg pepela, koji je vrlo fini
pepelski prašak, kako bi se izbjeglo uništenje cijele biosfere.
Usput, ovo je jedna od rijetkih slika koje nisu moje; snimila ju je Lilian Anselmetti iz
Aufrecht Berna. Puno hvala što ju je učinila dostupnom.
Mislim da su oblačne formacije koje je vidjela u području Berna nevjerojatne.
Još jedna studija iz 2017. godine navodi da se kontaminacija biosfere živom dramatično povećava i da to
također mora biti posljedica klimatske manipulacije.
Ovo je objavljeno u časopisu Journal of Geography, Environment and Earth Science International.
Bila je to studija, a ne pregled.
Kišnica i snijeg su mjereni masenom spektrometrijom. Mjeren je izuzetno visok nivo žive od 2 mikrograma po gramu.
Iako su olovo i živa znatno smanjeni tijekom posljednjih 20 godina zahvaljujući RoHS zakonodavstvu, ovo zagađenje je u porastu.
Ovo također predstavlja zdravstvene rizike neurološke, kardiovaskularne i uro-genitalne prirode.
Može uzrokovati neplodnost, utjecati na imunološki sustav i također oštetiti DNK.
Još jedna studija koju bih želio spomenuti, iz časopisa Advances in Social Sciences Research Journal, tiče se
divovskih sekvoja u Kaliforniji, tih šuma crvenog drveta.
Neki od njih su stari više od 3.000 godina. Doživjeli su znatno topliju klimu nego što
tvrdimo da je danas imamo ili je zapravo imamo.
Doživjeli su nevjerojatne sušne periode, vlažne periode, hladne periode. Još su živi, a sada svi umiru.
Detaljnija analiza ovoga pokazuje da je umjetna suša uzrokovana desetljećima geoinženjeringa u Kaliforniji.
Toksične nanočestice očito uzrokuju umiranje stabala. Prvenstveno je to zbog sadržaja aluminija u tim
nanočesticama koji tjera stabla da zatvore svoja stoma, odnosno otvore na iglicama ili listovima.
Tada više nemaju razmjenu vlage i više ne mogu apsorbirati CO2.
Usput, CO2 je plin života par excellence. Ne bi bilo zelenih biljaka bez CO2.
Postoji čak i relativno nedavna studija NASA-e koja navodi da je Zemlja tijekom posljednjih 15 godina postala zelenija.
Oni navode da je to vjerojatno posljedica povećanih razina CO2.
Što je tu loše? Ali to je samo podređena rečenica.
Vrlo važan čimbenik je rupa u ozonskom omotaču, koja postaje sve veća i veća.
Vi više ne čujete ništa o tome. CFC-ovi su zabranjeni još 1980-ih.
Sada nas više ništa ne može uznemiriti. Dakle, oni ne kažu da se ozonska rupa sve više i više širi.
Sada znamo kako ga se može povećati.
Američka vlada je to već sama priznala u brojnim dokumentima.
Ova rupa u ozonskom omotaču znači da možemo mjeriti UVB i UVC na površini Zemlje.
Čak i mainstream znanost priznaje da imamo znatno više razine UVB i UVC zračenja. To je opasno UV zračenje, s
valnim duljinama od 100 nanometara do otprilike 400 nanometara.
To je zaista opasno UV zračenje. U prošlosti ga na površini Zemlje nije bilo.
To nam pada na glavu kroz rupu u ozonskom omotaču.
Ovo je, naravno, jednako opasno za nas ljude kao i za ove sekvoje.
Preskočit ću sljedećih nekoliko studija jer sve govore isto.
Što sve ovo uzrokuje. Katastrofalnu smrt pčela, smrt insekata, sve probleme s algama.
Ove toksične cvjetnice algi zapravo nastaju zato što plankton umire. Zbog svega ovog
zagađenja nanočesticama i rupe u ozonskom omotaču.
Populacije ptica opadaju, a to je posredno i zato što nestaju kukci, kao i šišmiši.
Ovo su sve studije koje sam pročitao. One su zaista alarmantne u pogledu utjecaja koji to ima
na cijelo okruženje, a ne samo na naše zdravlje.
Ovo bi mogao biti važan pokretač svih ovih emisija čestica. Do danas ne mogu reći jesu li se samo zrakoplovi, kako je opisano
u patentu, pretvaraju u uređaje koji isključivo raspršuju.
B-77 s spremnicima od 25 tona. Ili svaki putnički zrakoplov također raspršuje? Nisam siguran.
Sumnjam, ali ovo je samo nagađanje, da su oba izvedena paralelno.
Trenutno NATO gorivo, Jet Propulsive 8 (JP8), sadrži nevjerojatno velik broj opasnih aditiva.
NATO ne otkriva svojim državama članicama što su ti aditivi.
Oni pružaju zaštitu od mraza, zaštitu od eksplozije, dobre uvjete skladištenja i otpornost na temperaturu.
Može se koristiti u arktičkim regijama jednako dobro kao i u pustinji. Također se može koristiti za pogon kamperskog
štednjaka, broda ili zrakoplova. To zahtijeva beskrajne aditive.
Postoji vrlo dobra studija Marion Hahn. Također se može pronaći na internetu.
Ona je sama oboljela jer je živjela blizu zrakoplovne baze. Ona može sasvim jasno pokazati da to mora pripisati JP8.
Ovdje možete vidjeti da sam pronašao desetke vojnih istraživačkih dokumenata američkog Zračnog snaga.
Evo primjera znanstvenog rada. Vjerujem da je iz 1990-ih ili 2000-ih.
U svakom slučaju, gorivo je ovdje ispitano unutar Zračnih snaga SAD-a. U ovom JP8-u su otkriveni aluminij, barij,
berilij, olovo, kadmij, krom, kobalt, željezo, bakar, molibden, natrij, nikl, stroncij, titan, vanadij, cink i kalaj.
A onda, naravno, tu su oksidi svih tih metala, kao i policiklični aromatski ugljikovodici poput naftalena i naftalena s
alkilnim supstituentima – svi nevjerojatno zdravi aditivi.
A ako ga sada pogledate, ovo NATO gorivo je vojno gorivo. U Europi postoji sustav cjevovoda, a ova slika je s Wikipedije.
Sve što sam ovdje napisao potječe s Wikipedije. Obično ne citiram Wikipediju jer većina toga ionako nije istinita.
Ali evo ove slike iz 1970-ih. Zanimljivo je da je nisu ažurirali.
I ovdje možete vidjeti ovaj sustav cjevovoda diljem Europe. Švicarska ovdje još nije uključena.
Ali članak na Wikipediji zatim navodi da je već 2009. godine 90 % prevezenog goriva – u ovom slučaju
zrakoplovnog goriva – prodano civilnim korisnicima.
A među najvećim civilnim korisnicima su zračne luke u Frankfurtu, Kölnu, Bonnu, Zürichu i Münchenu.
NATO gorivo za civilne zrakoplove. U 2016. godini prodano je 12 milijuna kubičnih metara civilnim kupcima u Europi.
Rekao sam ranije da čak i mainstream mediji objavljuju sve više članaka o ovoj temi, ali onda kažu: da, to ne može biti istina.
Još jedan članak koji je prije dva tjedna kružio glavnim medijima. Svugdje, uključujući SRF,
Watson, zemlje govornice engleskog jezika itd.
Reklo se da kišnica nigdje na svijetu nema bolju kvalitetu pitke vode.
Čak i na Antarktici ili visoravnima Tibeta, i dalje je 14 puta veći od granice koju je
postavila Američka agencija za zaštitu okoliša.
Prije svega, radi se o takozvanim PFAS-ovima i PFOA-u.
To su poli- i perfluorirani ugljikovodici, odnosno ugljikovodici koji sadrže fluor. Nalaze se u – i to je,
naravno, spomenuto u glavnim medijima – šminki, šamponima, ambalaži i sredstvima za čišćenje.
Dakle, sada smo opet mi krivi. Ali upravo je ovo istraživanje Zračnih snaga pokazalo da u njemu
ima fluoriranih spojeva, i to u velikim količinama.
Dakle, najgora stvar kod ovih fluoriranih spojeva dolazi odozgo.
Ovo je originalna studija koja je citirana u glavnim medijima.
Uvijek tražim originalne studije.
Želim pročitati što su istraživači tamo učinili.
Također je zanimljivo da je Tagesanzeiger citirao istraživača iz Danske.
Martin Scheringer, koji je čak s ETH-a u Zürichu, također je uključen.
Onda bih ga možda mogao kontaktirati i pitati jesu li također uzeli u obzir atmosferske čimbenike.
Malo sam dodatno istraživao i naišao na knjigu pod nazivom Forever Chemicals, koja govori o kemikalijama koje
se ne razgrađuju i ostaju u Zemljinom krugu vrlo dugo.
Ovo se uglavnom odnosi na PFOA i PFAS, tj. per- i polifluorirane ugljikovodike.
Navodi se da su zapravo poznate i istražene samo četiri od njih u pogledu njihove opasnosti i toksičnosti. I
da se samo za te četiri može donijeti konačan zaključak.
Međutim, samo je 6.500 navedenih tvari, a vjerojatno ih je više od 10.000.
Vidim Alexa kako stoji tamo, pa ću sada preskočiti ostatak.
Želio bih ukratko spomenuti da neionizirajuće zračenje i elektromagnetska polja također
mogu uzrokovati genetske prekide, iako neizravno.
Ali znam da će doći još jedan govornik, pa ovo mogu preskočiti s čistom savješću.
Nisu samo raspršene tvari gore one koje predstavljaju zdravstveni rizik, nego i svi radio i mikrovalni valovi koji padaju na nas.
I upravo sada govorim samo o toj manipulaciji vremenom.
Za sada ću iz jednadžbe izostaviti 5G, pa čak i 4G, 3G itd.
Da, konačno, evo nekoliko fotografija koje sam snimio u ožujku i travnju.
Ne vidi se baš dobro na projektoru.
Budući da je stvarno u planinama, izgleda kao smog nad Los Angelesom.
To jednostavno ne može biti prirodno. I dosta mi je toga.
Propustio sam nekoliko stvari. Nadam se da nisam predugo oduživao. Hvala vam puno na pažnji.