Atlaides atcelšana dīzeļdegvielai lauksaimniekiem bija pēdējais piliens.
Viņu protesti skar būtību, kas virza visu MVU nozari.
Politika ir kļuvusi pilnīgi atrauta no cilvēku dzīves realitātes.
Finanšu eksperts Ernsts Volfs (Ernst Wolff) aplūko pašreizējos notikumus saistībā ar lauksaimnieku
protestiem Vācijā plašākā kontekstā.
Pēc viņa domām, runa ir par daudz ko vairāk nekā tikai par nodokļu atvieglojumu atcelšanu.
PVO vadītājs Tedross pagājušajā gadā paziņoja:
Mūsu pārtikas sistēmas kaitē cilvēku un planētas veselībai.
Pārtikas sistēmas rada vairāk nekā 30 % siltumnīcefekta gāzu emisiju un ir atbildīgas par gandrīz trešdaļu no pasaules slimību sloga.
Tāpēc ir būtiski pārkārtot pārtikas sistēmas.
2015. gadā pieņemtajā ANO Rezolūcijā 2030. gada programmā ir teikts: Mēs esam apņēmības
pilni veikt drosmīgus un pārveidojošus pasākumus, kas steidzami nepieciešami,
lai pasaule virzītos uz ilgtspējību un noturību...
Šeit kļūst skaidrs, ka pašreizējā politika nav īstā problēma:
Runa ir par globālu pārveidi un pieaugošu pārtikas apgādes monopolizāciju, aizbildinoties
ar klimata aizsardzību.
Finanšu eksperts Ernsts Volfs (Ernst Wolff) šādi analizē pašreizējo situāciju saistībā ar lauksaimnieku protestiem:
Sveiki, šeit Ernsts Volfs.
Vācijas Lauksaimnieku apvienība kopā ar federālo zemju lauksaimnieku apvienībām aicina no 8. janvāra visā
valstī rīkot akciju nedēļu, kuras kulminācija būs 15. janvārī Berlīnē notiekošā
vērienīgā demonstrācija.
Oficiālais iemesls tam ir koalīcijas valdības plānotā nodokļu atvieglojumu atcelšana lauksaimniecības
dīzeļdegvielai un transportlīdzekļu nodoklim.
Lauksaimnieku dusmas nav pārsteidzošas, ja ņem vērā, ka jau gadiem ilgi uz viņiem
tiek izdarīts arvien lielāks spiediens.
Tā rezultātā arvien vairāk mazo un vidējo saimniecību ir spiestas atteikties un atbrīvot
vietu lielajiem lauksaimniecības uzņēmumiem.
Izsakot skaitļos, situācija ir šāda:
Ja 1995. gadā Vācijā vēl bija aptuveni 390 000 saimniecību, tad 2020. gadā, ceturtdaļgadsimtu
vēlāk, to būs tikai aptuveni 240 000.
Eiropas Savienības rādītāji ir vēl satraucošāki.
No 2005. līdz 2020. gadam, t.i., tikai 15 gadu laikā, saimniecību skaits samazinājās
no 14,4 miljoniem līdz 9,1 miljonam.
Tas atbilst samazinājumam par aptuveni 37 %.
Kā redzams, lauksaimniecībā, kā arī rūpniecībā ir strauji attīstījies koncentrācijas process uz
mazo un vidējo uzņēmumu rēķina, tādējādi notiek spēcīga pārdale no apakšas uz augšu.
Pēdējo trīs gadu laikā lauksaimnieku situācija ir pasliktinājusies.
Papildus jau aprakstītajām strukturālajām pārmaiņām bloķēšanas dēļ ir notikuši arī
piegādes ķēdes sabrukumi.
Turklāt lauksaimniecības tehnikas uzturēšanu un remontu apgrūtina šķeldas trūkums, autoceļu nodevu
un CO2 nodokļu pieaugums, mēslošanas līdzekļu cenu pieaugums, īpaši kara
Ukrainā dēļ, kā arī sarežģītāka aizņemšanās, jo Eiropas Centrālā banka
paaugstināja procentu likmes.
Taču tas vēl nav viss.
Šī problēmu virkne ir arī saasinājusies.
Tas ir saistīts ar aizvien jauniem birokrātiskiem noteikumiem un regulām.
Gandrīz viss klimata vārdā.
Tomēr tā nav nejaušība, ka arvien vairāk lauksaimnieku šādā veidā zaudē cīņu par izdzīvošanu un kļūst par
starptautisko lauksaimniecības korporāciju upuriem.
Pašlaik mēs piedzīvojam globālu ekonomisko un sociālo pagrieziena punktu
- digitālā laikmeta sākumu.
Tomēr tas mūs noved pie niecīga mazākuma.
Un bez vairākuma līdzdalības.
Šī mazākuma grupa, kas apvieno ietekmīgas finanšu un IT grupas, cenšas sasniegt vairākus mērķus,
kurus tagad dēvē arī par Lielo atiestatīšanu.
Tā vēlas mūs visus biometriski reģistrēt,
uzspiest mums visiem jaunu naudu, t.i., digitālu centrālās bankas naudu,
un no pamatiem reorganizēt lauksaimniecību.
Un tā ir tā sauktā viedā lauksaimniecība.
Tie ietver traktoru un iekārtu darba automatizāciju, bezpilota lidaparātu
vai darba robotu izmantošanu un mākslīgā intelekta izmantošanu,
piemēram, izmantojot algoritmus augu audzēšanā.
Taču tas vēl nav viss.
Lielā atsākšanās lauksaimniecībā galvenokārt balstās uz sintētiskās
bioloģijas atklājumiem, t.i., ģenētiski
modificētām sēklām un pavisam nesen -
uz laboratorijā iegūtu gaļu.
Lielās atiestatīšanas protagonisti mums to visu pārdod kā pasākumus, kas tiek veikti mūsu
interesēs, lai cīnītos pret klimata pārmaiņām.
Lai padarītu augus noturīgus pret klimata pārmaiņām, esot jāmainipulē ar sēklām.
Un laboratorijā audzētai gaļai jāaizstāj parastā gaļa.
Jo liellopi, cūkas un aitas izdala pārāk daudz metāna.
Nekas no tā nav satīra, bet rūgta realitāte.
Aiz tā slēpjas miljardiem eiro vērts bizness, kurā jau ir
iesaistījušies daudzi lieli investori.
Taču tas nozīmē arī pilnīgu lauksaimniecības pakļaušanu šiem investoriem.
Tas ir tāpēc, ka licences un patenti gan klimatnoturīgām sēklām, gan klimatneitrālai laboratorijas
gaļai, protams, netiek piešķirti lauksaimniekiem, bet gan karteļa pārstāvjiem.
Mums jāsaprot, ka gudra lauksaimniecība tikpat maz palīdzēs glābt pasauli
kā pārējā klimata programma.
Viedā lauksaimniecība nav nekas vairāk kā milzīgs bizness par labu nelielai
mazākumtautībai un arī lauksaimniecības, kādu mēs to pazīstam, gals.
Politiķiem, kuri ir gandrīz pilnībā pakļāvušies Lielajai atjaunošanas programmai, šajā liktenīgajā
notikumu attīstībā ir sevišķi negodīga loma.
Zaļie, kas pašlaik ieņem Ekonomikas un Lauksaimniecības ministriju, ir izrādījušies
lielākie lauksaimnieku pretinieki Vācijas koalīcijā attiecībā uz luksofora sistēmu.
Šķiet, ka viņi nepazīst robežas, kad runa ir par lauksaimnieku iedzīšanu aizvien
lielākā stūrī un sarkanā paklāja uzvilkšanu lielajiem investoriem.
Bet ko par šo notikumu domā lauksaimnieku apvienība?
Grūti noticēt, bet lauksaimnieku apvienība ir ne tikai bezspēcīga,
bet faktiski to veicina.
Viņa tīmekļa vietnē var izlasīt, ka viņš atbalsta visus Apvienoto Nāciju Organizācijas
klimata mērķus un klimata samitu mērķus, kā arī pilnībā atbalsta to CO2 dienaskārtību.
Viņš bija pat starp izstādes dalībniekiem un sponsoriem novembrī Karlsrūē
notikušajā Zaļās partijas konferencē.
Bet kas pamudināja lauksaimnieku apvienību aicināt rīkot akciju nedēļu ar
lielu demonstrāciju 2024. gada janvārī?
Iespējams, ka jo īpaši mazo un vidējo saimniecību pieaugošā neapmierinātība,
kas pēdējās nedēļās un mēnešos ir izpaudusies daudzās vietējās un reģionālās
protesta akcijās, kuras savukārt draud izvērsties ugunsgrēkā.
Tāpēc var pieņemt, ka lauksaimnieku apvienība uz protestiem nereaģē pilnīgi brīvprātīgi,
bet gan tikai pašaizsardzības dēļ un ir spiesta pakļauties iedzīvotāju spiedienam.
Vai tas nozīmē, ka mums vajadzētu noraidīt šīs protesta akcijas?
Nē, gluži pretēji.
Ja jūs patiešām vēlaties palīdzēt lauksaimniekiem, jums būtu jāizmanto visa nākamā nedēļa, lai sniegtu viņiem faktisku informāciju, lai viņi saprastu, ka runa ir ne tikai par nodokļu atvieglojumu atcelšanu, ka visai viņu profesijai tiks atņemts pamats un ka, ja viņi vēlas veiksmīgi aizsargāties pret Lielo atmodu, viņi nekādā gadījumā nedrīkst atstāt savu likteni lauksaimnieku asociācijas ierēdņu ziņā.