Den slopade dieselrabatten var droppen som fick bägaren att rinna över för bönderna.
Deras protester går rakt in i hjärtat av vad som driver hela sektorn för små och medelstora företag.
Politiken har blivit helt frikopplad från verkligheten i människors liv.
Finansexperten Ernst Wolff sätter in den aktuella utvecklingen kring jordbrukarprotesterna
i Tyskland i ett större sammanhang.
Enligt hans mening handlar det om mycket mer än att bara upphäva skattelättnader.
WHO-chefen Tedros förklarade detta förra året:
Våra livsmedelssystem skadar människors hälsa och planeten.
Livsmedelssystemen står för över 30 % av utsläppen av växthusgaser och nästan en tredjedel av den globala sjukdomsbördan.
En omorganisation av livsmedelssystemen är därför nödvändig.
I Agenda 2030, en FN-resolution som antogs 2015, anges följande: Vi är fast beslutna
att vidta de djärva och omvälvande åtgärder som brådskande behövs för
att föra världen mot hållbarhet och motståndskraft...
Här blir det tydligt att den nuvarande politiken inte är det verkliga problemet:
Det handlar om en global omvandling och ökad monopolisering av livsmedelsförsörjningen
under sken av klimatskydd.
Finansexperten Ernst Wolff analyserar den aktuella utvecklingen kring böndernas protester på följande sätt:
Hej, Ernst Wolf här.
Det tyska lantbrukarförbundet uppmanar tillsammans med delstaternas lantbrukarförbund till en landsomfattande
aktionsvecka från och med den 8 januari, som kulminerar i en stor demonstration
i Berlin den 15 januari.
Den officiella anledningen till detta är den planerade återkallelsen av skattelättnader för jordbruksdiesel
och fordonsskatt av koalitionsregeringen.
Jordbrukarnas ilska är inte förvånande när man tänker på hur de har utsatts
för allt större påtryckningar i åratal.
Detta leder till att allt fler mindre och medelstora jordbruksföretag måste ge upp
och lämna plats för stora jordbruksföretag.
Uttryckt i siffror är situationen följande:
Medan det 1995 fortfarande fanns cirka 390 000 jordbruksföretag i Tyskland, fanns det 2020,
ett kvarts sekel senare, bara cirka 240 000.
Siffrorna för Europeiska unionen är ännu mer alarmerande.
Från 2005 till 2020, dvs. på bara 15 år, minskade antalet jordbruksföretag
från 14,4 miljoner till 9,1 miljoner.
Detta motsvarar en minskning med cirka 37 procent.
Som ni kan se har det skett en snabbt framskridande koncentrationsprocess inom jordbruket, liksom inom industrin, på
bekostnad av små och medelstora företag, och därmed en kraftig omfördelning från botten till toppen.
Under de senaste tre åren har situationen för jordbrukarna förvärrats.
Förutom den strukturella förändring som redan beskrivits har det också förekommit kollapser i leveranskedjan
till följd av nedstängningarna.
Dessutom är det svårare att underhålla och reparera jordbruksmaskiner på grund av bristen på chips, höjningen
av vägtullar och koldioxidskatter, prisökningen på gödningsmedel, särskilt till
följd av kriget i Ukraina, och svårare att låna på grund av Europeiska centralbankens
höjning av räntesatserna.
Men det är inte allt.
Denna uppsjö av problem har också förvärrats.
Detta beror på ständigt nya byråkratiska regler och förordningar.
Nästan alla i klimatets namn.
Det är dock ingen tillfällighet att allt fler jordbrukare förlorar kampen för sin överlevnad på detta sätt och
blir offer för internationella jordbruksföretag.
Vi upplever för närvarande en global ekonomisk och social vändpunkt, gryningen
för den digitala tidsåldern.
Detta leder oss dock till en försvinnande liten minoritet.
Och utan att majoriteten har något som helst att säga till om.
Denna minoritet, en kartell av mäktiga finans- och IT-grupper, strävar efter flera mål, som nu också
är kända som den stora återställningen.
Den vill registrera oss alla biometriskt,
den vill tvinga på oss alla nya pengar, dvs. digitala centralbankspengar,
och den vill omorganisera jordbruket från grunden.
Och det är genom så kallat smart jordbruk.
Dessa omfattar automatisering av arbetet med traktorer och utrustning, användning av
drönare eller arbetsrobotar och användning av artificiell intelligens, till
exempel genom tillämpning av algoritmer vid växtodling.
Men det är inte allt.
Den stora omställningen inom jordbruket bygger främst på resultaten
från syntetisk biologi, dvs. genetiskt
modifierat utsäde och, på senare tid,
laboratoriekött.
Huvudpersonerna i den stora återställningen säljer allt detta till oss som åtgärder som vidtas i
vårt intresse för att bekämpa klimatförändringarna.
Enligt uppgift måste frön manipuleras för att göra växter motståndskraftiga mot klimatförändringar.
Och laboratorieodlat kött måste ersätta vanligt kött.
Eftersom nötkreatur, grisar och får släpper ut för mycket metan.
Inget av detta är satir, utan bitter verklighet.
Bakom detta ligger en miljardaffär där många stora
investerare redan har gått in.
Men det innebär också att jordbruket fullständigt underkastas dessa investerare.
Licenserna och patenten för både klimatbeständiga frön och klimatneutralt laboratoriekött
går nämligen inte till jordbrukarna, utan till kartellens företrädare.
Vi bör inse att smart jordbruk kommer att göra lika lite för att rädda
världen som resten av klimatagendan.
Smart farming är inget annat än en enorm affär till förmån för
en liten minoritet och även slutet för jordbruket som vi känner det.
Politikerna, som nästan helt har underordnat sig den stora återställningsagendan, spelar en särskilt
skamlig roll i denna ödesdigra utveckling.
De gröna, som för närvarande innehar ekonomi- och jordbruksministerierna, har visat sig vara de
största motståndarna till jordbrukarna inom den tyska koalitionen för trafikljussystemet.
De verkar inte känna några gränser när det gäller att driva jordbrukarna allt längre
in i ett hörn och rulla ut en röd matta för stora investerare.
Men vad tycker lantbrukarnas organisation om denna utveckling?
Det är svårt att tro, men jordbrukarnas organisation står inte bara hjälplös
inför detta, den främjar det faktiskt.
På hans webbplats kan man läsa att han stöder alla FN:s klimatmål och målen från
klimattoppmötena och att han helt och hållet står bakom deras koldioxidagenda.
Han var till och med en av utställarna och sponsorerna vid det gröna partiets
konferens i Karlsruhe i november.
Men vad var det som fick bondeförbundet att uppmana till en aktionsvecka
med en stor demonstration i januari 2024?
Förmodligen framför allt det växande missnöjet hos små och medelstora jordbruksföretag,
som under de senaste veckorna och månaderna har tagit sig uttryck i många lokala och regionala
protestaktioner, som i sin tur hotar att utvecklas till en eldsvåda.
Det kan därför antas att lantbrukarnas organisation inte reagerar på protesterna helt frivilligt, utan
snarare av ren självbevarelsedrift och måste ge efter för påtryckningar från gräsrötterna.
Betyder detta att vi bör förkasta dessa protestaktioner?
Nej, tvärtom.
Om ni verkligen vill hjälpa jordbrukarna bör ni använda hela nästa vecka till att ge dem saklig information så att de inser att det handlar om mycket mer än bara avskaffandet av skattelättnader, att hela deras yrke kommer att berövas sin grund och att de, om de vill försvara sig framgångsrikt mot den stora omställningen, inte under några omständigheter får lämna sitt öde till tjänstemännen i jordbrukarnas intresseorganisation.