12. un 13. janvārī Dornbirnā, Austrijā, notika simpozijs "Kāpēc izglītība?
Tas ietvēra kritisku PVO pamatnostādņu par izglītību un veselību izpēti.
Organizators Ervīns Rigo vēlas uzsvērt bīstamos plānus, kas tiek īstenoti saistībā
ar PVO pandēmijas līgumu, un notiekošo mūsu bērnu seksualizāciju.
Viņu atbalstīja seši pazīstami
runātāji: DDr.
Daniels fon Vahters (Daniel von Wachter), univ. prof. DDr. Christian Schubert, Ao. Univ.-Prof.
Dr. Michael Geistlinger, autore Gabriele Kuby, advokāts Philipp Kruse un Prof. DDr. Martins Hadičs.
Šajā un citos privāti organizētos pasākumos iepriekš tika publicēta
informācija par noteiktām tēmām, kas bija pretrunā ar oficiālo naratīvu.
Organizatori saskārās ar milzīgu pretestību no politisko institūciju
un plašsaziņas līdzekļu puses.
Organizatori ir pat atcēluši pasākumu norises vietas politisku iejaukšanos dēļ.
Turklāt, piemēram, 2023. gada novembrī laikraksts "Kleine Zeitung" iepriekš denonsēja
izglītojošu pasākumu Karintijā par koronavīrusa pandēmiju, kā rezultātā tas tika svītrots no
pašvaldības oficiālā pasākumu kalendāra.
Neraugoties uz visu pretestību, interese par šādiem pasākumiem ir ārkārtīgi liela, kā
tas bija redzams arī simpozijā Dornbirnā.
hoch2.tv komanda visu pasākumu filmēja, lai jūs, dārgie skatītāji, varētu noskatīties
visas prezentācijas pilnā garumā.
Kla.TV sniedz īsu ieskatu visās prezentācijās un paneļdiskusijās šeit.
Programmu atklāja reliģijas filozofs Prof. DDr.
Daniels fon Vahters.
Viņa pētījumu uzmanības lokā ir metafizika, analītiskā reliģijas filozofija, ontoloģija,
cēloņsakarība, dabas likumi un brīvā griba.
Daniels fon Vahters: Seksuālās izglītības saknes un virzītājspēki
Tagad es gribētu atgriezties un pajautāt, no kurienes patiesībā nāk seksuālā
izglītība, un vai mēs redzam, no kurienes tā nāk?
Vai mēs varam saprast, kas notiek to cilvēku prātos, kuri tos pārvalda, un vai no tā varam secināt, kā mums vajadzētu reaģēt?
Pirmo seksuālo izglītību, pirmo lielo seksuālās izglītības
programmu, vadīja cilvēks vārdā
Georgs Lukāčs, un Lukāčs bija pārliecināts marksists;
1919. gadā viņš četrus mēnešus bija iesaistīts īslaicīgā komunistiskās padomju republikas izveidē Ungārijā.
Tātad šī padomju republika ilga četrus mēnešus, un viņš bija tautas komisāra
vietnieks izglītības jautājumos.
Šajā amatā viņš ieviesa radikālu seksuālās audzināšanas programmu, kādu pasaule
vēl nebija redzējusi un kas bija liels šoks katoļticīgajiem ungāriem - tas arī bija
viens no iemesliem, kāpēc šī padomju republika beidza pastāvēt.
Taču Lukačs ar pilnu spēku ieviesa skolās seksuālās audzināšanas
programmu, mudinot uz neierobežotu dzimumdzīvi.
Citiem vārdiem sakot, tika atmesti visi morāles noteikumi, kurus cilvēki parasti vienmēr ir pieņēmuši,
un bērni tika mudināti atteikties no šiem noteikumiem un pēc iespējas ātrāk rīkoties.
Tas arī mudināja bērnus sacelties pret saviem vecākiem, kā
tas vēlāk notika 60. gados citās Eiropas valstīs
un arī ASV.
Un sievietēm
vajadzētu sacelties pret vīriešiem, un visiem vajadzētu sacelties pret baznīcu.
Tas bija virziens un programma, ko viņš aizstāvēja
ar vēl nebijušu dedzību un tiešumu
[...]. Lukačs un Reihs ir ļoti tuvi.
Mēs varam uzskatīt viņus par seksuālās izglītības pamatlicējiem. Un viņi abi ir pārliecināti marksisti.
Es vēl neesmu atbildējis uz jautājumu, kāpēc viņi ir marksisti vai, precīzāk, kāpēc
viņi kā marksisti ir pievērsušies seksualizācijai šādā veidā?
Kāda ir saikne?
Šķiet, ka saikne pastāv, jo viņu biogrāfijās un darbos
tā nav nejauša, bet tā ir, kā jau redzējām Reiha gadījumā
un galu galā arī Lukača gadījumā.
Viens no iemesliem bija tas, ka viņi apgalvoja, ka seksuālā morāle kaut kādā veidā traucē revolūcijai.
[...] Un vispārējais mērķis ir iznīcināt
vecās vērtības un radīt jaunas.
Jaunas personas radīšana un jaunu vērtību radīšana, un tam vienmēr ir varas aspekts.
Tātad šis iznīcināšanas akts ir ne tikai iznīcināšanas akts,
bet vienmēr arī varas sagrābšana.
Univ.-Prof. DDr. Kristians Šūberts
ir psihoneiroimunologs un Insbrukas Medicīnas universitātes profesors.
Dr. Šūberts ziņo par pilnīgi jaunu skatījumu uz medicīnu, kas būtiski atšķiras no
pašreizējās tradicionālās medicīnas.
Tā sauktajā biopsihosociālajā modelī ķermenis, prāts un dvēsele, tāpat kā sociālie un kultūras aspekti, ir cieši saistīti.
Pēc Kristiana Šūberta (Christian Schubert) domām, biopsihosociālā medicīna uzsver nemateriālo, nevis
materiālo, piemēram, asins analīzes un ultrasonogrāfiju tradicionālajā medicīnā.
Koronavīrusa laikmetā notikumu centrā bija arī testi, maskas,
slēgšana un šļirces.
Netika ņemta vērā personiskā jutība, emocijas un attiecības, un šodien nodarītais
kaitējums ir ievērojams.
Tagad ieklausieties pašā Kristiānā Šūbertā: Kristians Šūberts: Dvēseles ģeometrija
Jūs labi atceraties pēdējos trīs gadus, kad mums tika
atņemts viss, kas saistīts ar pašpietiekamību, efektivitāti un kontroles sajūtu.
Pret mums izturējās kā pret pēdējiem bastardiem, ar ziloņu mazuli starp mums.
Tā nav tikai politika, tā ir medicīna.
Viņiem atliek tikai doties uz klīniku, un viņi uzreiz zaudē savu cieņu.
Viņi uzreiz zaudē savu psihi un sociālās attiecības, savu biogrāfiju.
Tas viss šobrīd tiek nodots pie durvju roktura, kad jūs tos
saprotat tikai ar asins analīžu, ultrasonogrāfijas un magnētiskās rezonanses palīdzību,
un es nezinu, kas tur viss tiek darīts.
Jūs pazūdat kā cilvēks.
Un pēc trīs gadus ilgušās koronavīrusa krīzes es to uzskatu par dzīvībai bīstamu.
Šī tradicionālās medicīnas sistēma tās pašreizējā materiālistiskajā formā ir nāvējoša.
Izslēgt dvēseli, garu un sociālo no medicīnas nav tikai triviāls pārkāpums,
tas ir nāvējoši.
[...]
Es gribētu teikt, ka šī pasākuma nosaukumā ir teikts, kāda ir šīs izglītības jēga?
Jo izglītība pati par sevi ir laba, bet šī izglītība? Nē.
Redukcionistiskais materiālisms nosaka Rietumu skatījumu uz cilvēci.
Apmācības kalpo status quo saglabāšanai.
Ģimenes to dabiski uztur, pateicoties bērnu ģenētikai.
Cilvēks kā mašīna, ražošanas spēks un prece.
Mēs nozogam savu mārketingu.
Ir kultūras, kurās cilvēki strādā, kad viņiem kaut kas ir vajadzīgs.
Mūsu kultūrā mēs tikai strādājam.
Ir kultūras, kurās produkti tiek radīti tad, kad man tie tajā brīdī ir vajadzīgi.
Jā, tad es to darīšu.
Taču mēs nevaram izvairīties no ražošanas spiediena. [...]
Fakts ir tāds, ka, lai beigtu ar pozitīvu piezīmi:
Jaunā paradigma, es teiktu, ir biosemiotiski-sistēmiskā, kā es jums jau parādīju. Tas viss pieder kopā.
Vēl spēcīgāki ir nemateriālie faktori.
Ne materiāls, bet tas, kas ir virs tā
- mūsu attiecības, mūsu biogrāfijas.
Cilvēks ir holistiska un sarežģīta būtne.
Mums steidzami nepieciešama sabiedrības un medicīnas pārcilvēcināšana,
pārcilvēcināšana.
Tai atkal jākļūst par cilvēku.
Salutogēzei, neapzinātajam un nemateriālajam ir jābūt mūsu izglītības centrā.
Esmu par to dziļi pārliecināts.
Mūsu bērniem tas ir jāiemācās.
[...] Univ.-Prof.
Dr. Mihaels Geistlingers (Michael Geistlinger) ir Zalcburgas Universitātes asociētais profesors starptautisko tiesību, salīdzināmo tiesību,
konstitucionālo un administratīvo tiesību un Austrumeiropas tiesību jomā.
Mihaels Geistlingers: Starptautisko veselības aizsardzības noteikumu (IHR) jaunā versija un PVO pandēmijas līgums
Šis Pasaules Veselības organizācijas pasaules statuss, un pirmais svarīgais juridiskais aspekts, kas man
šeit jums jānorāda, ir tas, ka Austrijā tas ir jāsaprot kā vienkāršs federālais likums.
Tas nozīmē, ka to ir apstiprinājusi Nacionālā padome un Federālā padome, tas ir publicēts Austrijas
Federālajā likumdošanas biļetenā un tādējādi tam ir vienkārša likuma statuss.
Nevienam no šiem jautājumiem nav piešķirts konstitucionāls statuss.
Visi tās noteikumi ir tikai vienkārši likumi.
[...] Sākotnēji pandēmijas līguma pamatā ir 19. pants.
Tas ir faktiskais juridiskais pamats. Šī ir filmas augšējā daļa.
Un tur jūs redzat, ka tas ir jāpieņem ar divu trešdaļu
[balsu] vairākumu Veselības asamblejā.
Tas viss ir plānots 2024. gada maija beigās.
Pēc tam tas ir jāīsteno saskaņā ar attiecīgās
dalībvalsts noteikumiem.
Jau
pašā izstrādes procesa sākumā 2021. gadā valstis vienojās,
ka tā būs jāratificē.
Termins "ratificējams" attiecas uz starptautisko tiesību līgumu, kas jāapstiprina
valstu parlamentiem.
Tas nozīmē, ka attiecībā uz pandēmijas līgumu Austrijai sākotnēji būtu iespēja
nepieļaut divu trešdaļu vairākuma iegūšanu.
Es jums vēlāk pastāstīšu, kāpēc tas tagad ir grūti vai gandrīz neiespējami.
Tad tai ir arī iespēja līgumu neratificēt - citiem vārdiem
sakot, neapstiprināt to Parlamentā.
Protams, tas ir atkarīgs no parlamenta politiskā sastāva.
Un pēc tam tas ir attiecīgi jāpamato
un 18 mēnešu laikā [tagad 10] jāpaziņo Pasaules Veselības organizācijas
ģenerāldirektoram, kā to var redzēt 20. pantā.
[...
Ja šis termiņš netiek izmantots, tas nozīmē, ka starptautiskie veselības aizsardzības noteikumi automātiski stāsies spēkā Austrijā un visās pārējās dalībvalstīs.
[...] Ieteikumi
nav juridiski saistoši.
[...] Standarti ir pieņemti tikai Eiropas līmenī.
Tāpēc tiem nav juridiskas nozīmes.
Kā jau Dr. Rigo sākumā mums pastāstīja, tie kļūst juridiski nozīmīgi
tikai tāpēc, ka tie ir kļuvuši saistoši valsts līmenī.
Turpmākajā paneļdiskusijā savu viedokli pauda Leni Kesselštata kundze.
Viņa ir viena no Ģimeņu alianses Austrijā līdzdibinātājām un kopā ar vīru Franci aktīvi darbojas
vērtīgās seksuālās izglītības iniciatīvā.
Leni Keselštata apraksta pirmsākumus 2015.
gadā pienāca laiks bēdīgi slavenajam dekrētam par seksuālo izglītību, ko pieņēma
ministrs Heinisch-Hosek.
Varētu teikt, ka ar šo dekrētu Austrijā tika atvērti vārti.
[...]
Realitāte ir tāda, ka šie standarti, PVO un BZgA no Vācijas, kā jau teicu, jau sen ir nonākuši skolās.
Tātad tas ir beidzies kopš 2015. gada. Ar šī dekrēta par seksuālo izglītību un šo ārējo organizāciju starpniecību.
Izņemot TeenStar, nav nevienas mums zināmas asociācijas, un mums ir pārskats
par visu Austriju, kas nav ideoloģiska.
Tas pats attiecas uz ļaunprātīgas izmantošanas novēršanas koncepcijām un organizācijām vai semināriem,
un tas pats attiecas uz bērnu tiesībām.
Šīs ir trīs galvenās jomas, kurās skolās tiek ieviesta stingra ideoloģija.
Pašlaik situācija ir tāda, ka ārējie klubi ierodas skolās, skolotāji
lielākoties tiek izslēgti, lai gan ir ļoti stingrs likums, t. i., Skolu uzraudzības
likums, kas nosaka, ka skolotājiem ir jāpaliek klasē pat tad, ja ir ārējie klubi.
[...]
Tas nozīmē, ka skolotāji ir izsūtīti, viņi vairs nezina, kas notiek klasē.
Bērniem ir teikts, lai viņi ar nevienu nerunā par notiekošo.
[...] Tagad mums ir jauna situācija no pagājušā rudens.
Ir jaunas mācību programmas, ko ÖVP - man žēl to teikt - ir uzsākusi.
Mācību programmas, kas nozīmē, ka, sākot ar
pirmo pamatskolas klasi, visos mācību
priekšmetos tiek apšaubīta bērnu identitāte.
[...] Skolotāji, kas tikko pabeiguši akadēmijas, mācību programmas, universitātes, viņi patiešām ir ar dzimumu, tā es to raksturoju.
Tām vairs nav nekādas diferenciācijas.
Diemžēl bieži vien tie ir cilvēki, kuriem pašiem nav bērnu, un viņi domā, ka dara pareizi.
Ko tagad vecākiem būtu ieteicams darīt?
Dodieties uz skolu un uzziniet vairāk.
Kāda ir situācija?
Vai šajā mācību gadā šajā klasē tiks pasniegta seksuālā izglītība?
Kad tas notiek?
Pēc tam ejiet vēlreiz
un pierakstiet
datumu.
Atgriezieties un pajautājiet:
Vai jūs organizējat nodarbības,
vai nāk ārēja asociācija?
Un mēģiniet kārtīgi aprunāties ar skolotājiem, lai
noskaidrotu, kad tas notiks.
[...]
Tāpēc ir ļoti svarīgi zināt, ka situācija ir krasi mainījusies, sākot ar pirmo klasi.
Gabriele Kubija ir socioloģe un 16 grāmatu autore.
2008. gadā evaņģēliskais nedēļas žurnāls idea viņu atzina par gada žurnālisti.
Gabriele Kuby: Vai seksuālā atbrīvošana noved pie brīvības?
Savu pirmo grāmatu pret dzimumu ideoloģiju es publicēju 2006. gadā.
[...]
Tolaik visi domāja, ka viņa pārspīlē, ka viņa var dzirdēt, kā aug zāle.
Es patiešām esmu dzirdējis, kā aug nezāles, kas slāpē mūsu brīvību.
Neviens tā vairs nesaka.
Gluži pretēji,
mēs esam pārsteigti par to, kādā neprātā var nonākt sabiedrība, kas Dieva tronī
ir novietojusi autonomu indivīdu.
[...]
Uves Zilerta Seksuālās izglītības institūts noteica toni, apmācīja cilvēkus un panāca, ka šī ideja tika pieņemta: Bērniem ir vajadzīga seksualitāte.
Tā ir absolūti nepatiesa tēze, kas nav zinātniski pamatota.
Uz šī sērfošanas dēļa tiek mainīta mūsu kultūra un ļaunprātīgi izmantoti bērni.
[...]
Ja viņš [cilvēks] neorientē savu brīvību uz patiesību, viņš kļūst par savu vēlmju kalpu.
[...]
Īsā laikā, 2010. gadā, notika visa šī cīņa, šī pārliecība: mātēm, bērniem vajag izglītību, viņus vajadzētu laist bērnudārzos.
Bērniem ir nepieciešama saikne.
Tas ir ļoti svarīgi bērnu dzīvē.
Viņiem ir nepieciešama stingra, stabila, mīloša saikne.
Un tad personība
var attīstīties [...]
Vēstures annālēs nav neviena piemēra, kad sabiedrībai noteiktā laika posmā būtu bijusi augsta sociālā enerģija, ja vien tā nebūtu absolūti monogāma.
Tāpēc seksuālās apmierināšanas ierobežošana jāuzskata
par kultūras progresa cēloni.
Citāta beigas. [...] Es īsumā pieskaršos dzimuma jautājumam.
Seksuālā revolūcija ir sākusies zem seksuālās atbrīvošanas un sieviešu atbrīvošanas
no mātes verdzības karoga.
Termins, ko Simona de Bovuāra izmantoja savā grāmatā
Pretējais dzimums
no 1948. gada [...].
Ne laime, bet depresija, vientulība un bailes ir seksuālās revolūcijas rūgtie augļi.
[...] [ Sabiedrība bez dominances] - tā ir sagrāvusi visu.
Draudzība ar Dievu, personas integritāte kā garīgās dvēseles vienotība ar ķermeni, mīlestība
starp vīrieti un sievieti, saikne starp bērnu un viņa bioloģiskajiem vecākiem.
Tā ir atstājusi cilvēka eksistenci aklas vēlmju patvaļas varā.
Tālu no tā, lai dotu brīvību cilvēkam, kurš dzīvo šādā veidā, viņš kļūst par savu vēlmju
vergu un tādējādi kļūst par sava ķermeņa, kurā viņš gribēja valdīt, vergu.
JuristsPhilipp KruseisJurists nodokļu tiesību un konstitucionālo tiesību jautājumos
Philipp Kruse: PVO pandēmijas līgums - totalitāra distopija uz demokrātijas un pamattiesību rēķina
Esmu vienkāršs
jurists jau 26 gadus;
Esmu uzņemts advokatūrā Bernē, Šveicē, un sāku strādāt par komerctiesībnieku.
No 2003. gada nodokļu likums,
nodokļu likums ir intervences administrācija.
Tur jūs kā jurists, kā arī kopā ar nodokļu iestādēm uzzināsiet, ar kādiem
nosacījumiem valstij ir atļauts iebāzt mūsu kabatās un ierobežot mūsu bagātības sfēru.
Un, pārsteidzoši vai loģiski, tie ir ļoti analoģiski noteikumiem, kas tiek piemēroti,
ja tiek pārkāptas pamattiesības.
Un tieši tāpēc 2020. gada martā, kad notika slēgšana, es pievērsu īpašu uzmanību tam,
kad bija piemēroti apstākļi šādai kolosālai iejaukšanai mūsu dzīvēs, ekonomikā
un arī veselībā, nemaz nerunājot par daudziem cilvēkiem, kuriem ārstēšana tika atlikta
vai kuriem tika likts palikt mājās, kas arī
bija iejaukšanās viņu veselībā.
Es vēl neesmu atradis šādu pamatojumu.
[...] Maldinoši.
Vēl viens piemērs no vēstnieces Noras Kronigas.
Šīs intervijas beigās NZZ redaktors Fontana jautā: Kas tālāk?
Vai Parlaments un iedzīvotāji var ietekmēt pandēmijas paktu?
Tas ir atkarīgs no sarunu iznākuma, saka Nora Kroniga.
Un tad viņa saka par veselības aizsardzības noteikumiem - un tas ir izšķirošais punkts.
Viņa saka: "Starptautisko veselības aizsardzības noteikumu
pielāgojumi ir nelieli un tehniski.
Tam nav obligāti nepieciešama Parlamenta rezolūcija.
Visās valstīs mums tiek likts domāt, ka tas, kas notiek pašlaik,
ir neliela tehniska korekcija.
Diplomāts nevarētu mūs uzrunāt maldinošāk.
[...] Mana prettēze: es apgalvoju, ka ir tieši pretēji.
Šie jaunie, pielāgotie veselības aizsardzības noteikumi noteikti ļaus PVO iejaukties
mūsu demokrātijas visbūtiskākajos pīlāros, mūsu suverenitātē.
Tie būtiski kaitēs demokrātijai, padarīs varas dalīšanu un, pats galvenais, efektīvu cilvēktiesību
aizsardzību praktiski neiespējamu.
Un tie visi ir elementi, kas veido konstitucionālu
valsti. Ja viena no tām trūkst, tad mums vairs nav konstitucionālas valsts.
[...]
KAS ir viltus ziņu izplatītājs Nr. 1 pasaulē - KAS!
Un es eju vēl tālāk.
PVO ir lielāks drauds mūsu veselībai nekā Covid-19 [... ]
Būtiski dati tiek bloķēti.
[...] Labais Paracelzs
no Einšīdeles
nebeigtu griezties kapā.
[...] Vai mēs šeit drīzāk neredzam izmaiņas mūsu konstitucionālajā pamatnosacījumos?
Jo mēs novietojam instanci virs mūsu augstākajām instancēm.
Vienība, kuru mēs vairs nevaram kontrolēt.
Kuru mēs vairs nevaram pierādīt par
pareizu un par kuru neviens nav atbildīgs.
To jūs saucat par fundamentālu konstitūcijas pārskatīšanu.
Un es pat teiktu, ka šādu lēmumu pat nav iespējams pieņemt.
Jo jūs atsakāties no savām tiesībām.
Cilvēks atsakās no savām īpašumtiesībām.
[...]Prof. DDr.
Martins Hadičs specializējas higiēnas un mikrobioloģijas, virusoloģijas un infekciju epidemioloģijas, infektoloģijas un tropu medicīnas jomā.
Martins Hadičs: PVO pandēmijas līgums un PVO vadlīnijas par mazu bērnu seksualitāti
Seksuālajai izglītībai skolās jābūt atbilstošai vecumam.
Un vecumam atbilstoša ir definēta kā, lūdzu, turieties cieši:
Masturbācija 0 - 4 gadu vecumā, homoseksualitāte 4 - 6 gadu vecumā, un tas ietver arī savstarpēju glāstīšanu.
Tas ir neticami.
Kontracepcija 6 - 9 gadu vecumā, dzimumorientācija 9 - 12 gadu vecumā un praktiskā
seksuālā pieredze 12 - 15 gadu vecumā.
Un tad es jums īsi parādīšu, kā tas tiek interpretēts, kādas
ir iespējamās interpretācijas.
Tā ir tā sauktā slēptā darba kārtība.
Citiem vārdiem sakot, tas viss tika nolemts, neiesaistot pedagogu, vecāku, izglītības
ekspertu, ārstu, psihologu vai ... procesā.
Tāpēc šis lēmums ir pieņemts, tā sakot, "zem loga", taču iesaistītajām
iestādēm tas ir saistošs.
[...] Bērns ir ziņkārīgs, pēta, uzdod jautājumus.
Atbilstoša ģimenes struktūra nodrošina bērniem piemērotu vidi, lai viņi varētu iegūt
zināšanas un pieredzi atbilstoši savam vecumam.
Drošā un neskartā ģimenē vai draugu lokā, kas ir izaudzis, katrs bērns atradīs
piemērotus kontaktus, lai atbildētu uz sev interesējošiem jautājumiem.
Laimīgā un bezrūpīgā bērnībā dienaskārtībā ir neskaitāmas tēmas, jo bērni ir zinātkāri.
Taču sekss noteikti nav viens no tiem.
Vecāki vislabāk pārzina sava bērna attīstības
posmu un tad arī zina, kas un kādā situācijā bērnam ir piemērots.
Un šajos pieprasījumos ir iekļauts arī "nē".
Varat arī teikt: Tu vēl esi pārāk jauns, lai to darītu.
Es taču minēju šos divus piemērus, vai ne?
Es nedodu trīsgadīgajam bērnam skuvekli tikai tāpēc, ka vēlāk
viņam varētu nākties skūties;
un es nedošu viņam automašīnas atslēgas, pat ja viņš vēlāk kļūs par sacīkšu braucēju.
Tas nav piemēroti vecumam.
[...] Ģimene ir vieta seksuālajai audzināšanai, bet skola ir vieta izglītībai un zināšanu nodošanai.
Manuprāt, ir ļoti svarīgi to nošķirt.
Mums nav vajadzīga aukļu valsts.
Valstij ir jākalpo cilvēkiem.
[...]
Nobeiguma aicinājums: atbalstiet savu viedokli, cik vien varat, bet nemēģiniet sludināt.
Misiju organizēšana rada spiedienu.
To var darīt diskrēti, mēģinot ieinteresēt cilvēkus.
Un tad jautājumi nāk automātiski.
Informējiet sevi par tā sauktajiem alternatīvajiem medijiem, tagad tos dēvē par jaunajiem medijiem,
bet saglabājiet kritisku attieksmi.
[...] Bet vienmēr uzdodiet sev jautājumu: ko politiskais vai veselības politikas lēmums
varētu nozīmēt man vai maniem bērniem un mazbērniem sliktākajā gadījumā?
[... ]Otrās dienas noslēgumā paneļdiskusijā tika uzdots jautājums Gabrielei Kubi:
Vai varat iedomāties, ka jūs varētu izņemt savu mazbērnu no agrīnās seksualizācijas nodarbībām?
Jūsu atbilde var būt noderīga dažiem vecākiem:
Man kā vecmāmiņai nav tiesību aizvest savus mazbērnus no klases.
Es, protams, risinu dialogu ar vecākiem.
Vecākiem ir jāvada šī cīņa,
un es aicinu tēvus doties uz skolām.
Pagaidām tās ir mammas, kas iet uz vecāku vakariem un saka: bet mans bērns utt.
Tēviem (!) ir jācīnās par savu ģimeni,
un tēviem ir jācīnās par saviem bērniem, jāiet uz skolu un jāsaka: Ne ar manu bērnu!
un šajā tonī.
Cienījamie skatītāji - hoch2.tv jau ir uzsākta prezentāciju publicēšana pilnā apjomā. Saites ir atrodamas šajā programmā, un tās tiks pastāvīgi papildinātas.