460 mediayhtiötä 57 maasta, jotka ovat liittyneet yhteen estääkseen painamasta lehtiä, jotka
kiistävät hiilidioksidin lämmittävän ilmastoa.
Mitä tiedot kertoivat, toisin sanoen, että vaatimustenvastaisten
mittausasemien tiedot oli poistettu.
Tutkijat, jotka ovat siksi vastustaneet, että niitä ei julkaistu.
Kyse on siis todellisuudessa maailmanhallituksen perustamisesta, jonka byrokratia on viime kädessä
riippuvainen maailmanlaajuisista rahoittajista.
Se on yksi tavoite.
Rockefeller-säätiön julkilausuttu tavoite on väestön vähentäminen.
Oletan, että jos nämä teoriat vallitsevat, se johtaa itse asiassa
yhteiskunnan romahtamiseen.
Uskon, koska olen optimisti, että olemme läpimurron kynnyksellä.
Tohtori Helmut Böttiger, syntynyt Berliinissä vuonna 1940, leski, kahden lapsen isä.
Varusmiespalveluksen jälkeen Helmut Böttiger opiskeli vertailevaa uskontotiedettä ja teologiaa.
Hän jatkoi kasvatustieteen opintojaan vuonna 1969
ja sosiologian opintojaan vuonna 1973 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1975.
Vuodesta 1970 lähtien Böttiger työskenteli
opettajana peruskoulussa, jonka hän jätti vuonna 1973 työskennelläkseen taloustieteen
assistenttina Bielefeldin yliopistossa.
Vuoden 1980 jälkeen hänestä tuli itsenäinen kustannusjohtaja ja 15 kirjan sekä lukuisten
esseiden ja lehtiartikkelien kirjoittaja.
Vuonna 2015 tohtori Böttiger puhui ensimmäisessä sensuurin vastaisessa konferenssissa
Sveitsissä aiheesta "Ilmastonmuutos - varmuutta
vai poliittista juonittelua?".
Hänen julkaistuihin kirjoihinsa kuuluvat
Ilmastonmuutos - varmuutta vai poliittista juonittelua?, Aikamme suurimmat poliittiset virheet, Agenda 2030: Kompassi
elämisen arvoiseen maailmaan?, Tulevaisuuden energia:
ydinvoima, fossiiliset vai uusiutuvat energialähteet?, Tulevaisuuden uusi energiateknologia:
Matkalla uuteen sivilisaatioon, Ketä kiinnostaa niukka energia?
Katso alta tohtori Böttigerin haastattelu kirjastaan, joka julkaistaan vuonna 2023:
Ketä kiinnostaa niukka energia?
Tervetuloa Kla.TV:hen,
tohtori Böttiger.
Olette olleet kanssamme jo vuonna 2021.
Tänään jatkamme.
Olet kirjoittanut jälleen uuden kirjan. Toisin sanoen: kenellä on intressi niukkaan energiaan?
Kyllä.
Ole hyvä vain.
Kiitos.
Energiapula, ilmaston lämpeneminen ja hiilidioksidin aiheuttama ilmastonmuutos ovat
otsikoita, jotka ovat jatkuvasti esillä politiikassa ja tiedotusvälineissä.
Olemme jopa maksaneet Saksassa hiilidioksidiveroa vuodesta 2021 lähtien, ja sitä on nyt korotettu merkittävästi vuonna 2024.
Haluaisin aloittaa ensimmäisestä kysymyksestä:
Mistä hiilidioksidin aiheuttamassa ilmastonmuutoksessa
on mielestänne kyse?
Tai: Kuinka tieteellisenä pidät tätä väitöskirjaa?
Media ja poliitikot sanovat aina, että se on tieteellisesti todistettu, mutta
Yhdysvalloissa on 44 000 tiedemiestä, jotka sanovat, että se ei ole
tieteellisesti todistettu.
Ja on myös... Äskettäin
toiset 1600 asiantuntijaa ovat todenneet, ettei ole todisteita siitä, että
hiilidioksidi lämmittää ilmastoa.
Ja on hyvin hämmästyttävää, että sitä väitetään edelleen kaikkialla.
Esimerkiksi Nobel-palkinnon saanut Paul Crutzen on myös sanonut, että ilmassa on jo niin paljon hiilidioksidia,
että hiilidioksidin lisääntymisellä ei voi enää olla mitään vaikutusta ilmastoon!
Ja siksi olen sitä mieltä, että tieteellinen näkökulma ei yksinkertaisesti ole enää totta.
Voin kertoa hieman sisällöstä.
Elämä maapallolla on riippuvainen hiilestä ja ennen kaikkea aurinkoenergiasta.
Alun perin ilmassa oli 92 prosenttia hiilidioksidia,
kuten Venuksessa, ja nyt 92
prosenttia on laskenut 0,04 prosenttiin. Se tarkoittaa:
10 000 ilmamolekyyliä kohti on neljä CO2-molekyyliä.
Hiilidioksidi on elementti, jota kasvit käyttävät ravinnokseen ja eläimille.
Ne hajottavat hiilidioksidia ja vapauttavat happea eli O2:ta,
ja ilman tätä happea emme voisi elää.
Alun perin sitä ei ollut ilmakehässä lainkaan.
Noin 3 miljardia vuotta sitten sinilevät alkoivat hajottaa hiilidioksidia
ja saastuttivat ilmaa O2:lla eli hapella.
Sillä välin kaikki tämä hiilidioksidi on kadonnut ilmasta,
ja suurin osa siitä on joutunut kosketuksiin meriveden kanssa, josta
on muodostunut kalkkia.
Kalkki on tärkeää eläinten ja ihmisten luustolle.
Ja on hyvin tärkeää, että jos ilmakehän CO2-pitoisuus laskee alle 400 ppm:n,
eli alle 0,02:n, eli taas puoleen, niin elämä maapallolla loppuu, koska
kasvit eivät voi elää ilman CO2:ta.
Sinun täytyy kuvitella: Jotta kasvi saisi yhden hiilimolekyylin, sen
on suodatettava 10 000 ilmamolekyyliä.
Ja jos ne laskevat kahteen - eli 10 000:lla hän saa neljä,
ja jos ne laskevat kahteen, jos hän saa vain kaksi, hän ei enää pysty siihen.
Meillä oli myös aikoja, jolloin ilmakehässä oli 600 ppm, eli 0,06 osaa,
noin kello 1800 ja vähän sen jälkeen.
Tänään meillä on neljä. Ja toinen osa on ilmeisesti vielä tärkeämpi:
Merivedessä on 60 kertaa enemmän hiilidioksidia kuin koko ilmakehässä.
60 kertaa enemmän!
Toinen seikka on se, että vesi voi varastoida enemmän hiilidioksidia kylmänä kuin lämpimänä.
1 Litrat kylmä vesi voi sisältää 3,4 g Säilytä CO2.
Kun se lämpenee 20 °C:een, se voi varastoida vain puolet vähemmän.
Näin ollen voidaan olettaa, että asia on toisin päin kuin yleisesti väitetään.
Ensin lämpenee, ja sitten ilmakehän hiilidioksidipitoisuus kasvaa.
Ja näitä asioita ei oteta huomioon, koska koko keskustelussa verrataan aina vain hiilidioksidin
ja lämmön lisääntymistä, ja tämä perustuu
mallilaskelmiin, joita ei myöskään voida todentaa.
Tästä voidaan päätellä, että hiilidioksidi ja lämpeneminen lisääntyvät samaan aikaan.
Ja koko juttu... Tällaiset
mallit voivat selittää jotain, mutta ne eivät voi todistaa mitään.
Yksi esimerkki: Jos haikaroiden paluuta olisi verrattu syntyvyyteen
keskiajalla, olisi voitu todistaa, että haikara tuo lapset.
Ja tällaiset analogiat ovat yksinkertaisesti hölynpölyä.
Fysiikan Nobel-palkinnon vuonna 2022 saanut Clauser on leimannut hiilidioksidipäästöjen aiheuttaman
ilmastonmuutoksen shokkijournalistiseksi pseudotieteeksi.
Erittäin vahva termi shokkijournalistinen pseudotiede.
Osuuko tämä mielestäsi naulan kantaan?
Siinä on aika lailla kaikki.
Mainitsin aiemmin, että monet tiedemiehet vastustavat sitä.
Nyt on 1 600 uutta asiantuntijaa, jotka ovat eri mieltä,
ja 44 000. Taulukko löytyy Internetistä, ja sitä siteerataan kirjassa, jossa myös käsitellään tätä asiaa.
Niitä ei kuitenkaan mainita.
Niin, siitä pääsemmekin seuraavaan kysymykseeni:
Nykyään hyvin monet tiedemiehet ovat yhdistäneet voimansa ja vastustavat selkeästi
tätä väitettä, ja silti se on edelleen
jatkuvasti esillä tiedotusvälineissä.
Millaisena näet median roolin tässä koko asiassa, tässä tutkielmassa?
Kutsutaan sitä teesiksi.
On hyvin mielenkiintoista, että nämä tiedotusvälineet ovat järjestäytyneet.
On olemassa järjestö nimeltä Covering Climate Now.
460 toimittajaa, 460 mediaryhmää 57 maasta on yhdistänyt voimansa lopettaakseen sellaisten ihmisten
painamisen, jotka kiistävät, että hiilidioksidi lämmittää ilmastoa.
Sinun täytyy kuvitella se.
Tiedotusvälineiden ja toimittajien on oltava kiinnostuneita päättämään tästä.
Kiinnostusta on varmasti paljon.
460 mediakartellia 57 maasta. Se on hullu luku.
Puhumme siis kartelleista. Emme puhu yksittäisistä tiedotusvälineistä vaan kartelleista.
Se on todella hullua.
Vuonna 2009 ennen 15. ilmastonmuutoskonferenssia tehtiin hakkerihyökkäys.
Siellä julkaistiin hyvin, hyvin suuri määrä sähköpostiviestejä, jotka asetettiin julkisesti saataville ja joissa niin
sanotusti osoitettiin, että kaikki nämä tiedot olivat joissakin tapauksissa hyvin vahvasti lähtöisin.
Niinpä he yksinkertaisesti poistivat käytöstä mittausasemat, jotka olisivat voineet näyttää jotain:
CO2:n aiheuttamaa ilmastonmuutosta ei ole.
Miten tiedotusvälineet reagoivat?
Otettiinko se vastaan?
Niinpä sanottiin, että nämä hakkeroidut tiedot olivat peräisin East Anglian yliopiston ilmastotutkimusyksiköstä.
Se oli IPCC:n komitea.
tämän ilmastonmuutoksen takana olevan maailmanjärjestön yhteisössä.
Johtaja Phil Johnson on myöntänyt, että nämä tiedot on todellakin
otettu instituutista.
Itse en kuitenkaan voi todistaa sitä, vaan uskon pikemminkin, että kyseessä olivat omantunnon työntekijät,
jotka halusivat taistella valheita vastaan.
Koska Johnson myönsi sen, myös de Boer, joka toimi viidennen ilmastokokouksen
puheenjohtajana, muistaakseni vuonna 1971, joutui eroamaan.
Tästä uutisoitiin lyhyesti tiedotusvälineissä, mikä aiheutti viidennen ilmastokokouksen epäonnistumisen.
Vähän myöhemmin tämä katosi kuitenkin kokonaan mediakeskustelusta, ja vanha hokema, että
hiilidioksidi lämmittää ilmastoa, jatkui.
Mitä niissä tiedoissa sanottiin, eli että tiedot mittausasemilta, jotka eivät olleet vaatimusten
mukaisia, poistettiin ja että tiedemiehiä, jotka vastustivat niitä, ei julkaistu.
Niin johtavat tiedotusvälineet sanoivat: Ei tuota, sitä ei saa tulostaa!
Ja se oli tietysti todella hauskaa.
Kuten juuri mainitsitte, teoria siitä, että hiilidioksidi aiheuttaa ilmastonmuutoksen, on ollut olemassa
jo pitkään.
Haluaisin tutustua tarinaan.
Miten tämä teesi ylipäätään syntyi ja kuka tekee siitä niin uskottavan?
Kaikki alkoi Arrheniuksesta, joka vuonna 1885
toivoi, että hiilidioksidi lämmittäisi ilmastoa lähestyvän jääkauden vuoksi.
Tuolloin uskottiin, että jääkausi palaisi.
Ja Arrhenius sanoi, että hiilidioksidi voi toimia kuin kaasukatto niin, että pohja pysyy lämpimämpänä,
emmekä jäädy kuten jääkauden aikana.
Fyysikko, Wood oli hänen nimensä, kumosi Arrheniuksen teesin vuonna 1909.
Myöhemmin insinööri Callendar kuitenkin havaitsi (hän teki yksityisiä mittauksia),
että ilmasto lämpeni hitaasti.
Vuodesta 1880 1920-luvulle se oli noin 0,3 astetta.
Ja hän katsoi tämän johtuvan teollistuneesta yhteiskunnasta.
Ja yksi niistä ihmisistä, jotka huomasivat tämän, oli saksalainen Hermann Flohn, joka työskenteli
Luftwaffelle.
Hän kirjoitti artikkelin vuonna 1941: Ihmisen kyky ilmastotekijänä.
Tämän jälkeen IPCC kosiskeli ja kunnioitti tätä Flohnia - hän oli tuolloin hyvin nuori - ja hän
oli edelleen edustettuna IPCC:ssä teeseillään.
Sitten sitä tietenkin tuettiin joka puolelta.
Myös Rockefeller tuki tätä linjaa
vuonna 1952, mutta sillä ei ollut juurikaan vaikutusta.
Sitten tuli eräs valtameritutkija (en nyt muista nimeä), joka pelkäsi, että jos ilmasto
lämpenee, valtameri ei ehkä absorboi niin paljon hiilidioksidia kuin ennen.
Hän kirjoitti kirjeen Yhdysvaltain presidentille Johnsonille ja sanoi, että oli olemassa huolenaiheita.
Johnsonin neuvonantaja oli Lorenz Rockefeller, joka sitten kirjoitti Johnsonille puheen, jonka
mukaan ympäristönsuojelua on harjoitettava ennen kaikkea ilmaston lämpenemisen ja ilmassa
olevan radioaktiivisuuden vuoksi - ilmaston lämpeneminen olisi tukahdutettava.
Yleisö ei juuri reagoinut tähän, mutta hänen seuraajansa Richard Nixon, joka oli myös
Yhdysvaltain presidentti, otti asian esille.
Nixonilla oli kaksi syytä ottaa asia esille.
Ensimmäinen syy oli se, että Nixon sanoi virkaanastujaispuheessaan vuonna 1969, että ympäristönsuojelu
ilmastoineen ja ilmakehineen oli tärkein asia.
Se oli vuonna 1969.
Tämän seurauksena Nato perusti joulukuussa 1969 myös uuden hallintoelimen, en muista tarkalleen, mikä sen nimi oli.
Mutta mikä tärkeintä, Nixonilla oli kaksi syytä käsitellä tätä ilmasto-
tai ympäristökysymystä.
Ensimmäinen syy oli se, että yliopistoissa vallitsi vuoden
68 kapina, jonka Vietnamin sota laukaisi.
Ja kyse oli huomion siirtämisestä tästä aiheesta toiseen.
Uusi aihe oli ympäristönsuojelu.
Siksi Nixon ehdotti Maan päivää vuonna 1970.
Maan päivä.
Tiedotusvälineet uutisoivat asiasta
paljon, ja New York Times - artikkeli julkaistiin marraskuussa - teki tuolloin varsin selväksi,
että tämä liike voitaisiin itse asiassa suunnata uudelleen yliopistoissa.
Tämä todettiin nimenomaisesti tavoitteeksi.
Se oli New York Timesissa, joka myös kehui Earth Dayta siitä, mutta pääkohde
oli itse asiassa toinen Nixonin tavoite, ja se on
ehkä paljon tärkeämpi.
Yhdysvalloilta loppui kulta vuonna 1969.
Kullan tehtävänä oli kattaa dollari, dollarin arvo.
Ja nyt heillä ei ollut enää kultaa.
Niinpä Nixon peruutti kultatuen.
Dollarin kultainen tuki.
Ja mitä sen tilalle tuli?
Kissinger oli valmistellut tämän.
Öljyn hinta otti sen paikan.
Seuraavat toimet on nyt toteutettu.
Öljyn hinta nelinkertaistui vuonna 1973 Jom Kippurin sodan aikana.
Öljysheikit olivat väitetysti vaatineet tätä.
Mutta se ei ollut totta.
Saudi-Arabian öljysheikki sanoi sitten yhdysvaltalaisessa aikakauslehdessä vuonna 2001, että Kissinger ja Yhdysvaltain
silloinen valtiovarainministeri pakottivat meidät.
Tavoitteena oli neuvotella öljyn hinnasta ja, koska öljystä oli määrä neuvotella, myös dollarista.
Siitä päätettiin tuolloin.
Myös öljysheikit houkuteltiin mukaan.
Öljyn hinnannousu houkutteli heidät mukaan toimintaan.
Dollari oli siis niin sanotusti suojattu öljyn hinnalla.
Mutta näin tapahtui:
Sen jälkeen on löydetty uusia öljy- ja kaasulähteitä, mikä on laskenut hintoja.
Ja jos OPEC olisi ryhtynyt hillitsemään öljyn ja kaasun tuotantoa, jotta öljyn ja kaasun hinta pysyisi
riittävän korkeana dollarin turvaamiseksi.
Mutta sitten se kävi niin pahaksi, ettei sitä enää voinut tehdä.
Silloin he keksivät ottaa ilmaston lämpenemisen mukaan.
Ja haluaisin lyhyesti selittää, että öljyteollisuus oli (myös) niin keskittynyt sinne. Tähän on syynsä.
Vuonna 1880 Rothschildin ja Emanuel Nobelin välillä oli suuri kilpailu.
Kyseessä oli Nobelin sukulainen, joka sai Nobel-palkinnon.
Hän oli öljymagnaatti.
Heillä oli öljyä lähinnä Venäjällä, idässä.
Ja lännessä Rockefeller ja muut hallitsivat lännen öljyä.
Ja kilpailua oli paljon.
Vuonna 1882 Rockefeller, David Rockefeller, tapasi Rothschildin Yhdysvalloissa ja sopi,
että tällaista ei saa enää koskaan tapahtua.
Ja siitä lähtien yritykset, globaalit yritykset, ovat tehneet yhteistyötä.
Tämä oli myös edellytys öljyn hintasäännöstelyn toteuttamiselle.
Mutta koska maakaasun ja öljyn ylitarjonta painoi hinnat niin alas, että edes OPEC ei enää kyennyt lieventämään
tilannetta, uusi ongelma syntyi vuoden 1980 tienoilla ja jo sitä ennen vuonna 1972.
Ja se oli tämä kirja, Limits to Growth, jota levitettiin kaikkialla maailmassa.
Se kirjoitettiin Rockefellerin, ei Rockefeller-säätiön, joka antoi
rahat, vaan Rooman klubin puolesta.
Rooman klubi perustettiin
vuonna 1968 Villa Pelagiossa Krummer See -nimisessä huvilassa, jonka
omisti David Rockefeller yhdessä
Alexander Kingin ja muiden kanssa.
He olivat perustaneet Rooman klubin.
Sitten Rooman klubi julkaisi kirjan Limits to Growth vuonna 1972.
Kirjassa todettiin, että raaka-aineet - erityisesti öljy ja kaasu - mutta myös muut raaka-aineet olivat käymässä
vähiin ja että niitä oli siksi rajoitettava.
Se tapahtui siis etukäteen.
Ja koska tämä pula kävi yhä mahdottomammaksi uusien kaasu- ja öljykenttien
löytymisen vuoksi, ilmastokysymys otettiin uudelleen esille.
Se tapahtui
noin vuonna 1980, jolloin se tuli julkiseksi.
Ja tuossa on hieno sitaatti Haberin, professori Haberin, Bild der Wissenschaft -lehdestä.
Tuolloin hän oli se, joka todella toi esille niin sanotusti tämän muutosprosessin, miten käsitellä
niukkuutta ja myös kylmää ilmastoa - vuoteen 1974 asti odotettiin, että tulisi jääkausi.
CIA:lla on edelleen ... CIA:n tekemä tutkimus
... Kirjassa on useita tutkimuksia.
Se ei ole CIA:lta, kirja, he painavat sen.
Vielä vuonna 1974 sanottiin, että uusi jääkausi oli uhkaamassa.
Sitten se väheni, ja vuodesta 1980
lähtien jääkausi unohdettiin.
Ja siinä on hieno sitaatti Haberin, professori Haberin, professori Heinz Haberin, kuten häntä kutsuttiin, suusta.
Hän julkaisi Bild der Wissenschaft -lehden ja hänellä oli ohjelma, joka esitettiin ARD:ssä
6. joulukuuta 1979 eli ennen vuotta 1980.
Ja haluan lukea sen ääneen:
Nykyään ilmastoasiantuntijat ovat yksimielisiä siitä, että ihmisen aiheuttama
maapallon lämpeneminen ohittaa ensi vuosisadan alussa maapallon ilmaston luonnollisen
rytmin, joka vaihtelee kohti kylmyyttä.
Tätä vaaraa koskevat ennusteet ovat varsin hälyttäviä.
Jos ydinvoiman vastustajat siis haluavat palata hiileen, he eivät tee
lapsenlapsillemme mitään palveluksia.
He vaihtaisivat varmasti mielellään meidän ydinvoimaloita koskevat
huolemme heidän ilmastohuoliinsa.
Tämä juttu esitettiin tuolloin kaikilla ARD-asemilla.
Ja se oli muutos, joka niin sanotusti teki ilmaston lämpenemisen tunnetuksi Saksassa.
Taustalla on, kuten sanoin, dollarin suojaaminen.
No, mainitsit sen jo - kaikki tämä energia
on itse asiassa ollut valtava ongelma 70-luvulta lähtien.
Puhuimme edellisessä haastattelussamme myös energiapulasta.
Elämme myös aikaa, jolloin energian tarve kasvaa jatkuvasti.
Mainitsit lukuja yhdessä kirjassasi:
Tarkoitan, että vuonna 1945 meillä oli noin kuusi miljoonaa tynnyriä öljyä päivässä,
ja nyt meillä on lähes 90 miljoonaa
tynnyriä öljyä päivässä.
Energiankulutus on äärimmäistä.
Energian on tultava jostain.
Mutta 1970-luvulta lähtien meille on kerrottu, että energiasta on tulossa niukkaa, että energiasta on tulossa niukkaa.
Mutta se ei ole totta.
Energiaa näyttää siis olevan riittävästi.
Kirjassasi on jännittävä luku nimeltä: Ketä itse
asiassa häiritsee liian suuri energiamäärä?
Palaan vielä siihen, miksi energia ei välttämättä ole niukkaa.
Sanoin alussa, että suurin osa hiilidioksidista on niin sanotusti kadonnut
mereen ja uponnut kalkkiin.
Kyllä.
Siellä kalojen luiden ja niin edelleen kanssa siitä tulee kalkkikivivuori.
Tektoniikka on tuonut pintaan kalkkikivivuoria, Alppeja ja Juraa.
Kyllä.
Mutta
se vei heidät myös kauemmas, takaisin maan sisään.
Kun kalkki pääsee magmaan - korkeassa paineessa ja korkeassa lämpötilassa - se liukenee.
Vuonna 2004 Indianassa toimiva tutkijaryhmä, jota johti muistaakseni Scott - hänen
nimensä oli Scott - altisti kalkin, jossa oli magman
ainesosia, eli pääasiassa rautaa, näille lämpötiloille ja paineille.
Ja mikä oli lopputulos?
Hiilivetyjä vapautui.
Ja se tarkoittaa hiilivetyjä, jotka tulevat maasta, ei vain poraamalla,
vaan myös tihkuvat, kuten Thomas Gold
kuvasi kirjassaan varsin
hyvin, ja kaikkialla, jopa veden
läpi, ne hyppäävät ulos, ne kuplivat ulos.
Ja sinne, mistä se ei pääse läpi, kertyy kerrostumia.
Jos pinta on liian tiheä.
Ja ne myös täytetään uudelleen.
Tämä tarkoittaa sitä, että kun öljy tai kaasu pumpataan ulos, sitä
täydennetään alhaaltapäin.
Joten ne täyttyvät jälleen.
Tämä tarkoittaa, että pula ei välttämättä ole todellinen;
Meillä ei ole kulutusta vaan käyttöä, joka muuttuu kierroksi.
Jos näin ei olisi, hiilidioksidia ei seuraisi, eikä maapallolla
olisi enää elämää.
Koska silloin meillä ei olisi enää tätä 0,04 prosenttia.
Tämä on siis hyvin tärkeää,
tärkeää pitää mielessä.
Ja nyt kysymys: Kuka on kiinnostunut öljyn korkeasta hinnasta?
on itse asiassa hyvin ilmeinen.
Jos energiasta tulee niukkaa, voit tuottaa vähemmän.
Ja jos markkinoille tuodaan vähemmän, ihmisten rahat voidaan siirtää paremmin hintojen kautta.
Erityisesti keskittyneillä teollisuusalueilla.
Auto, mitä muuta.
Ja se on itse asiassa motiivi sen takana.
Tämä edellyttää kuitenkin, että meillä on suhteellisen voimakkaasti keskittynyt talous.
Mikä tekee siitä erittäin tiivistä?
Meillä on paljon yrityksiä ja niin edelleen.
Todellinen keskittäjä on rahoitusala.
Koska myös suuret pankit ovat öljy-yhtiöiden omistuksessa.
Kyllä, se on hyvin jännittävää.
Haluaisin lisätä kysymyksen heti aluksi.
Olette ehkä jo vastannut osaan siitä, mutta haluaisin silti
käsitellä sitä uudelleen.
Mikä on mielestänne koko tämän kampanjan tarkoitus, jonka mukaan hiilidioksidi lämmittää
ilmastoa ja että meitä uhkaa energiapula?
Mitä muita motiiveja uskotte olevan tämän takana?
Kyllä, sanomme, että edellytyksenä on, että korkeammat hinnat ovat lisänneet
keskittymistä erityisesti rahoitusalalla.
Ja suuret rahoittajat, kutsun heitä aina triljonääreiksi, eli Rockefeller, Rothschild.
Rothschildia ei saa mainita, koska silloin tulee juutalaisvastaiseksi.
Mutta on myös muita, joilla on itse asiassa käsite, jossa on kolme tasoa.
Ensimmäinen on talouden hallinta rahoituksen avulla.
He tekevät sitä jo suurelta osin joka tapauksessa.
Mutta he haluavat luoda maailmanherruuden, toisin sanoen byrokratian, joka on heidän käsissään ja joka niin sanotusti muokkaa maailmanpolitiikkaa.
Ilmasto- ja ympäristökysymyksiä - erityisesti ilmastokysymyksiä - ei voida ratkaista yhdessä maassa,
vaan ne edellyttävät kansainvälistä elintä.
Rockefeller käsitteli tätä jo vuonna 1952, kun hän sanoi, että meillä on oltava kansainvälisiä
hallituksia, koska muuten emme voi käsitellä ympäristökysymyksiä.
Toisin sanoen - tämä on julkaistu - lainaus löytyy kirjasta.
Kyse on siis todellisuudessa maailmanhallituksen perustamisesta, jonka byrokratia on viime kädessä
riippuvainen globaaleista rahoittajista.
Se on yksi tavoite.
Toinen tavoite, ja tämä on ollut Rockefellerin tavoite vuodesta 1952
lähtien: Maapallolla on liikaa ihmisiä.
On myös Kissingerin tutkimus vuodelta 1974. Tämä on niin sanottu Kissingerin raportti.
Ja siinä sanotaan, että tämä rajoittuu 13 maahan, jotka ovat tiheään asuttuja ja alikehittyneitä.
Ja tässä salaisessa raportissa, joka oli salainen 1990-luvulle asti, sitten
se paljastui, jotkut paljastivat sen.
Mietinnössä todetaan, että 13 väkirikkaassa maassa on tarpeen varmistaa,
että väestömäärä vähenee tai että väestömäärä ei kasva.
Miksi?
Jos väestönkasvu jatkuu, hallitukset saattavat olla sitoutuneempia omiin
etuihinsa kuin meidän etuihimme.
Ja nämä maat kiinnostavat meitä.
Miksi?
Koska tarvitsemme raaka-aineita.
Kun nämä maat kehittyvät, ne kuluttavat raaka-aineet itse.
Meidän on siis varmistettava, että väestömäärä pysyy alhaisena ja raaka-aineiden määrä alhaisena.
Tämä on tietenkin hyvin dramaattinen tarina.
Nykyään tämä ei rajoitu enää 13 kehitysmaahan, vaan siitä on tullut maailmanlaajuista politiikkaa.
Väestön vähentäminen on Rockefeller-säätiön, eri säätiöiden, joita on kolme:
Perhesäätiö, Rockefellerin veljesten säätiö
ja alkuperäinen Rockefeller-säätiö, julkilausuttu tavoite. He haluavat sitä.
Ja kolmas tavoite on itse asiassa... tästä ei tietenkään ole todisteita, mutta voitte ajatella
sitä... Maailman johto haluaa luonnollisesti säilyttää ja keskittää vallan.
Ja miten se onnistuu?
Olemme tällä hetkellä kehityksessä, jossa ihmisiä puhutellaan yhä enemmän,
jotta liiketoiminta pysyisi käynnissä:
Tarvitset isomman auton, isomman talon, uutta muotia, uutta muotia joka neljännesvuosi,
jos mahdollista, ja niin edelleen.
Tämä on johtanut siihen, että monet ihmiset, erityisesti nuoremmat, jotka ansaitsevat hyvin, sanovat, ettei
minun tarvitse tehdä tätä itselleni, vaan haluan työn
ja yksityiselämän tasapainon: teen vähemmän
töitä, mutta harrastan enemmän vuorikiipeilyä tai matkustamista tai mitä tahansa.
Tai kirjoittaa romaaneja tai tehdä
musiikkia ja muuta sellaista.
Eräs henkilö - en muista hänen nimeään - kirjoitti jo
1960-luvulla, että liika vapaa-aika on vaaraksi.
Hän viittasi ydinenergiaan.
Emme saa kehittää ydinenergiaa, koska se antaa meille liikaa vapaa-aikaa.
Se olisi haitallista.
Se on lainattu kirjassa, mutta se ei ole enää päässäni.
Mutta tämä, viime kädessä väestön vähentäminen ja ajan lyhentäminen, tarkoittaa sitä, että on
varmistettava, että ihmiset joutuvat ansaitsemaan elantonsa niin raskaasti, että vapaa-aikaan
ja hauskanpitoon jää vain vähän aikaa.
Tämä johtaa hintasääntelyyn ja byrokratian uudelleensuuntautumiseen, koska uusi
teknologia mahdollistaa sen, että ihmisille voidaan tarjota vähemmän työvoimaa.
Se tarkoittaa, että on myös luotava työpaikkoja.
Tämä tapahtuu byrokratian kehittymisen kautta.
Nämä ovat mielestäni tämän ilmastotarinan kolme tavoitetta.
Kun kuulet tuon,
sinun on palattava jostain kysymyksen äärelle, vaikka tarkastelet
koko ihmiskunnan historian teknistä
kehitystä: Olemmeko mielestänne saavuttaneet päätepisteen?
Olemmeko saavuttaneet yhteiskunnassa pisteen, jossa meidän on sanottava, että emme voi mennä pidemmälle?
Kyllä, on jopa myönnetty, että hallitsevat triljonäärit edistävät
väestön vähentämistä. Sitä kuulee yhä useammin.
Toisin sanoen he sanovat, että maapallo ei voi enää ruokkia kasvavaa väestöä teknologiallamme,
toisin sanoen ilman öljyä
ja kaasua, ilman ydinenergiaa.
Esimerkiksi Nixon vaati sitä, ja hänen neuvonantajansa
Meuner:
Ei enää lisää hiilidioksidia eikä ydinenergiaa.
Kirjassa on myös selviä lainauksia.
Ja se tarkoittaa, että se ei voi kehittyä pidemmälle.
Ja oletan, että jos nämä teoriat pääsevät vallalle, se johtaa itse
asiassa yhteiskunnan romahtamiseen.
Tänään on merkkejä maailmansodista, tänään
on merkkejä esimerkiksi dollarin romahtamisesta ja niin edelleen.
Toisin sanoen tässä voi syntyä todellinen yhteiskunnallinen kriisitilanne, joka
ei takaa, että ilmastobyrokratia, niin sanotusti maailman hegemonia, voi voittaa.
Mutta se voi tarkoittaa myös sitä, että tulee tuho, jos tulee maailmansota ydinaseineen ja niin edelleen.
Uskon, koska olen optimisti, että olemme läpimurron kynnyksellä.
Toisin sanoen yhteiskunnan rakenne on muuttumassa.
Ja näen muutamia ennakkoedellytyksiä:
Yksi on se, että on olemassa fuusioteknologia, joka on jo varsin menestyksekäs,
joten se on läpimurron kynnyksellä.
Sitä ei tueta valtiolta vaan yksityisesti.
Ystävältäni Eric Lerneriltä Yhdysvalloista.
Münchenissä on eräs herra Höss, joka työskentelee sen parissa.
Tämä on plasmatarkennuskone.
Sähkövirrat virtaavat plasmassa.
Tämä johtaa filamentoitumiseen, eli pyörrerakenteisiin.
Stellaraattoreissa ja tokamakeissa tämä on estettävä voimakkailla magneeteilla,
muuten plasma menee reunoille ja tuhoaa koneet.
Ja plasmakeskittymäkone voi käyttää näitä pyörrerakenteita
käynnistämään fuusioprosessin.
Tämä tarkoittaa, että sisäpuolella on anodi ja ulkopuolella katodi.
Purkaus synnyttää plasmoja ja
magneettikenttiä,
jotka etenevät melko nopeasti.
Ja siinä, missä loppu on, ne solmitaan yhteen.
Tämä solmuprosessi tuottaa tiheyden ja energian, jotka käynnistävät fuusioprosessit.
Ja sitä voi lisätä.
Tritium-deuterium-fuusiota ei enää tarvita, vaan vety voidaan yhdistää booriin.
Tuloksena on vety- ja booriydin, ja yhdessä on kolme heliumydintä,
jotka lentävät pois säteenä.
Ja jos se lähetetään kelan, esimerkiksi muuntajan, läpi, voidaan tuottaa sähköä
suoraan, eikä vettä tarvitse keittää turbiinien käyttämiseksi.
Ja toinen etu: tämä laite on suhteellisen pieni ja halpa.
Se voi kuulemma olla jääkaapin kokoinen. En voi todistaa sitä.
Tietenkin tarvitset myös suuria kondensaattoreita ulkopuolelle.
Koska toisella puolella, jossa nämä ytimet lentävät pois, elektronit lentävät pois toisella puolella.
Nämä voidaan sitten ladata suoraan kondensaattorin levyyn.
Silloin virta voi kulkea suoraan.
Kaksinkertainen, ytimistä ja kondensaattorin levyn läpi.
Kondensaattoria tarvitaan jälleen tämän koneen lataamiseen.
Toisin sanoen se olisi energiantuotantoa, jolla on uusi laatu.
Toinen on se, että 3D-tulostusta voidaan käyttää myös tuotannon, tavaroiden
tuotannon, hajauttamiseen.
Tämä tarkoittaa sitä, että kylässä tai pikkukaupungissa voit tehdä omat
haarukat, veitset, lusikat ja niin edelleen.
Se johtaisi yhteiskunnan hajauttamiseen.
Ja on olemassa kolmaskin tekijä:
Muutos maataloudessa, jossa ei tarvitse kasvattaa viljelykasveja suuressa mittakaavassa ja tuhota maaperää
lannoitteilla, vaan jossa voidaan hyödyntää kasvien välistä yhteistyötä,
eri kasvien välistä yhteistyötä.
Tämä parantaa maaperää ja lisää satoa,
mutta lisää myös työvoiman tarvetta, koska viljelyalueet ovat pieniä eikä suuria.
Voi siis olla, että työ- ja yksityiselämän tasapaino voidaan todellakin saavuttaa
uudessa yhteiskunnassa.
Ja kansalainen tekisi sitten jotain kunnan hyväksi, kuten liikenneapuna tai
muuna apuna, putkimiehenä tai mitä tahansa.
Hän viettää kolmanneksen vapaa-ajastaan maanviljelyllä ja kolmanneksen
vapaa-ajastaan kommunikoimalla ihmisten kanssa kansainvälisesti internetin välityksellä, olipa kyse sitten musiikin
tekemisestä tai jonkin keksimisestä tai mistä tahansa.
Ja se olisi uusi yhteiskunnallinen näkökulma, joka on nyt tietysti minun fantasiaani, mutta
olen varma, että voimme auttaa tätä yhteiskuntaa, joka on menossa kohti pullonkaulaa, tekemään
läpimurron kohti uutta yhteiskuntaa.
Haluaisin puhua siitä pian.
Olet jo kertonut, että työstät uutta kirjaa.
Kyllä, kiitos paljon.
Tämä on hyvin, hyvin jännittävää,
myös katsojille: kaikille, jotka haluavat oppia lisää tästä aiheesta:
Kuka tahansa, joka on kiinnostunut niukasta energiasta, voi tietenkin tutustua kirjaanne.
Mainitsette monia, monia nimiä.
Se on hyvin monimutkainen, mutta myös hyvin ytimekäs.
Muistamme joka tapauksessa sen, kun se tulee takaisin: ilmaston lämpeneminen, hiilidioksidi, muistamme:
shokkijournalistinen pseudotieteellisyys.
Otamme tämän iskulauseen mukaamme.
Vuonna 2024 analysoimme asiaa tämän perusteella.
40 Nobel-palkittua.
Juuri niin.
Paljon kiitoksia, jäsen Böttiger, ajastanne.
Toivotamme sinulle kaikkea hyvää ja menestystä kirjasi kanssa.
Kiitos.
Tohtori Böttiger tarjoaa lyhyen tiivistelmän kirjastaan esitteenä.
Löydät latauslinkin ohjelman alla olevasta sinisestä laatikosta.