460 de companii de presă din 57 de țări care și-au unit forțele pentru a nu tipări persoane
care neagă faptul că CO2 încălzește clima.
Ce spuneau datele de acolo, cu alte cuvinte că datele de la stațiile de măsurare
care nu erau conforme fuseseră șterse.
Oamenii de știință care au obiectat, prin urmare, că nu au fost publicate.
Așadar, este vorba, de fapt, de crearea unui guvern mondial cu o birocrație care depinde, în
ultimă instanță, de finanțiștii globali.
Acesta este un obiectiv.
Iar reducerea populației este scopul declarat al Fundației Rockefeller.
Presupun că, dacă aceste teorii vor prevala, vor duce de fapt
la prăbușirea societății.
Și cred, pentru că sunt un optimist, că suntem în pragul unei descoperiri.
Dr. Helmut Böttiger, născut la Berlin în 1940, văduv, tatăl a doi copii.
După serviciul militar, Helmut Böttiger a studiat studii de religie comparată și teologie.
A continuat să studieze educația în
1969 și sociologia în 1973, obținând doctoratul în 1975.
Din 1970, Dr. Böttiger a lucrat ca profesor
la o școală generală, pe care a părăsit-o în 1973 pentru a lucra
ca asistent în economie la PH Bielefeld.
După 1980, a devenit director de editură independent și autor a 15 cărți și
a numeroase eseuri și articole de ziar.
În 2015, Dr. Böttiger a luat cuvântul la prima conferință anti-cenzură
din Elveția pe tema schimbărilor climatice
- certitudine sau machiaj politic?
Printre cărțile sale publicate se numără
Schimbările climatice - certitudine sau machiaj politic, Cele mai mari erori politice ale timpului nostru, Agenda 2030: busola
către o lume în care merită să trăim, Energia viitorului:
nuclear, fosil sau regenerabil?, Noi tehnologii energetice pentru viitor:
Pe drumul spre o nouă civilizație, Cine este interesat de energia limitată?
Urmăriți mai jos interviul cu Dr. Böttiger despre cartea sa, care va fi publicată în 2023:
Cine este interesat de energia limitată?
Bine ați venit la Kla.TV,
domnule Böttiger.
Ați fost deja alături de noi în 2021.
Astăzi continuăm.
Ați mai scris o nouă carte. Cu alte cuvinte: cine este interesat de energia limitată?
Da.
Sunteți binevenit.
Vă mulțumesc.
Subiectele legate de penuria de energie, încălzirea globală și schimbările climatice provocate de
CO2 sunt titluri de primă pagină care apar în mod constant în politică și în mass-media.
În Germania plătim chiar și o taxă pe CO2 din 2021, care acum a fost majorată semnificativ în 2024.
Și aș dori să încep cu prima întrebare: După
părerea dumneavoastră, despre ce este vorba în această schimbare
climatică indusă de CO2?
Sau: Cât de științifică credeți că este totuși această teză?
Ei bine, mass-media și politicienii spun mereu că este dovedit științific,
dar există 44.000 de oameni de știință în SUA care spun că nu
este dovedit științific.
Și mai există și...
Recent, alți 1.600 de specialiști au declarat că nu există nicio
dovadă că CO2 încălzește clima.
Și este foarte uimitor faptul că încă se pretinde peste tot.
De exemplu, Paul Crutzen, laureat al Premiului Nobel, a declarat, de asemenea, că există deja atât de
mult CO2 în aer încât o creștere a acestuia nu mai poate avea niciun efect asupra climei!
Și de aceea cred că aspectul științific pur și simplu nu mai este adevărat.
Pot să vă spun câte ceva despre conținut.
Viața pe Pământ este dependentă de carbon și, mai ales, de energia solară.
Inițial, aveam 92% CO2 în aer,
ca și Venus, iar acest
92% a scăzut la 0,04%. Asta înseamnă că:
Există patru molecule de CO2 la 10.000 de molecule de aer.
Iar CO2 este elementul pe care plantele îl folosesc pentru a se hrăni pe ele însele și animalele.
Ele descompun CO2 și eliberează oxigen, adică O2, iar
fără acest oxigen nu am putea trăi.
Inițial, acesta nu exista deloc în atmosferă.
În urmă cu aproximativ 3 miliarde de ani, algele verzi-albastre au început
să descompună CO2 și au poluat aerul cu O2, adică oxigen.
Între timp, tot acest CO2 a dispărut din aer,
iar cea mai mare parte a intrat în contact cu apa din mare,
din care s-a format var.
Varul este important pentru scheletul animalelor și al oamenilor.
Și este foarte important că, dacă conținutul de CO2 din atmosferă scade sub 400 ppm,
adică sub 0,02, adică la jumătate, atunci viața pe pământ va înceta, deoarece
plantele nu pot exista fără CO2.
Trebuie să vă imaginați: Pentru a obține o moleculă de carbon, planta trebuie
să filtreze 10.000 de molecule de aer.
Și dacă scad la două - deci la 10.000 primește patru, iar
dacă scad la două, dacă primește doar două, atunci nu mai poate face față.
De asemenea, am avut perioade în jurul orei 1800 și ceva în care am avut 600
ppm, adică 0,06 părți în atmosferă.
Astăzi avem patru. Și o a doua parte este, se pare, și mai importantă:
Apa din mare are un conținut de CO2 de 60 de ori mai mare decât cel al întregii atmosfere.
De 60 de ori mai mult!
Iar al doilea punct este că apa poate stoca mai mult CO2 când este rece decât când este caldă.
1 Litri apa rece poate conține 3,4 g Stocarea CO2.
Atunci când se încălzește până la 20°C, poate stoca doar jumătate din cantitate.
Prin urmare, se poate presupune că este invers decât se afirmă în general.
Mai întâi se încălzește, iar apoi crește conținutul de CO2 din atmosferă.
Și acestea sunt lucruri care nu sunt luate în considerare, deoarece întreaga discuție compară doar
creșterea CO2 și creșterea căldurii, iar acest
lucru se bazează pe calcule de model care, de asemenea, nu sunt verificabile.
Și de aici se deduce că CO2 și încălzirea cresc în același timp.
Și toată chestia
asta... Astfel de modele pot explica ceva, dar nu pot dovedi nimic.
Un exemplu: Dacă întoarcerea berzelor ar fi fost comparată cu rata
natalității în Evul Mediu, s-ar fi putut dovedi că barza aduce copiii.
Iar astfel de analogii sunt pur și simplu absurde.
Clauser, laureat al Premiului Nobel pentru Fizică din 2022, a catalogat schimbările climatice
CO2 drept pseudoștiință jurnalistică șocantă.
Un termen extrem de puternic de pseudoștiință șoc-jurnalistică.
Credeți că asta dă în cap?
Cam așa se rezumă totul.
Am menționat mai devreme cât de mulți oameni de știință sunt de fapt împotriva ei.
Acum sunt 1.600 de noi specialiști care nu sunt de acord
și 44.000. Tabelul poate fi găsit pe internet și este citat în carte, care abordează și acest aspect.
Dar acestea nu sunt menționate.
Da, ceea ce ne duce la următoarea întrebare:
Există acum un număr foarte mare de oameni de știință care s-au reunit pentru a se pronunța foarte
clar împotriva acestei teze și totuși ea este
încă un subiect constant în mass-media.
Cum vedeți rolul mass-mediei în toată această poveste, în această teză?
Să-i spunem teză.
Da, este foarte interesant faptul că aceste mijloace de comunicare s-au organizat.
Există o organizație numită Covering Climate Now.
Este vorba de 460 de jurnaliști, 460 de grupuri media din 57 de țări, care și-au unit forțele pentru
a nu mai tipări oameni care neagă faptul că CO2 încălzește clima.
Trebuie să vă imaginați asta.
Mass-media și jurnaliștii trebuie să aibă un interes în a decide acest lucru.
Trebuie să existe mult interes.
460 de carteluri media din 57 de țări. Este un număr nebunesc.
Așadar, este vorba despre carteluri. Nu este vorba despre instituții media individuale, ci despre carteluri.
E o adevărată nebunie.
Ei bine, a existat un atac al hackerilor în 2009, înainte de cea de-a 15-a Conferință privind schimbările climatice.
Un număr foarte, foarte mare de e-mailuri au fost făcute publice, accesibile publicului, în care s-a demonstrat, ca
să spunem așa, că toate aceste date au fost, în unele cazuri, obținute din surse foarte importante.
Așa că au dezafectat pur și simplu stațiile de măsurare care ar fi putut arăta ceva:
nu există nicio schimbare climatică indusă de CO2.
Cum a reacționat presa?
A fost preluată?
Așa se face că s-a spus că aceste date piratate provin de la Universitatea Climatic Research Unit East Anglia University
Acesta a fost un comitet al IPCC.
în comunitatea organizației mondiale care se află în spatele acestei schimbări climatice.
Iar directorul, un anume Phil Johnson, a recunoscut că acestea au fost într-adevăr
date luate de la institut.
Totuși, eu personal nu pot dovedi acest lucru, mai degrabă cred că au fost angajați cu conștiință
care au vrut să lupte împotriva minciunilor.
Deoarece Johnson a recunoscut acest lucru, de Boer, care a prezidat cea de-a cincea conferință
privind clima, cred că în 1971, a trebuit să demisioneze și el.
Iar acest lucru a fost relatat pe scurt în mass-media, ceea ce a dus la eșecul celei de-a 5-a Conferințe privind clima.
Dar, la scurt timp după aceea, acest lucru a dispărut complet din discuțiile din mass-media, iar
vechea poveste că CO2 încălzește clima a continuat.
Ce spuneau datele de acolo, adică că datele de la stațiile de măsurare care nu erau conforme
au fost șterse, că oamenii de știință care s-au opus nu au fost publicate.
Deci asta a spus presa principală: Nu pe acela, nu ai voie să îl tipărești!
Și asta, bineînțeles, a fost o adevărată explozie.
După cum tocmai ați menționat, această teorie conform căreia CO2 cauzează schimbările climatice există
de multă vreme.
Aș dori să arunc o privire la această poveste.
Cum a apărut această teză și cine o face atât de credibilă?
Ei bine, totul a început cu Arrhenius, care,
în 1885, a sperat că CO2 va încălzi clima, având în vedere iminenta eră glaciară.
La acea vreme, se credea că va reveni o eră glaciară.
Iar Arrhenius a spus că CO2 poate acționa ca un acoperiș de gaz, astfel încât să rămână mai cald în partea de jos și să
nu înghețăm, așa cum s-a întâmplat în timpul erei glaciare.
Iar teza lui Arrhenius a fost apoi respinsă de fizicianul Wood, în 1909.
Dar, mai târziu, Callendar, un inginer, a descoperit (a făcut măsurători
private) că se încălzea încet.
Din 1880 până în anii 1920, aceasta a fost de aproximativ 0,3 grade.
Și a pus acest lucru pe seama societății industrializate.
Iar unul dintre cei care au descoperit acest lucru a fost un german, Hermann Flohn, care lucra pentru
Luftwaffe.
A scris un articol în 1941: Capacitatea oamenilor ca factor climatic.
Iar acest Flohn a fost ulterior curtat și onorat de IPCC - era foarte tânăr la acea vreme - și a continuat
să fie reprezentat în IPCC cu tezele sale.
Apoi, bineînțeles, a fost susținut din toate părțile.
Rockefeller a sprijinit această linie
și în 1952, dar acest lucru a avut un impact redus.
Apoi a venit un cercetător oceanic (nu-mi amintesc numele acum) care s-a temut că, dacă se încălzește,
oceanul ar putea să nu mai absoarbă la fel de mult CO2 ca înainte.
El i-a scris o scrisoare președintelui american Johnson și i-a spus că există îngrijorări.
Consilierul lui Johnson a fost un anume Lorenz Rockefeller, care i-a scris lui Johnson un discurs, în
care spunea că protecția mediului trebuie urmărită în primul rând din cauza încălzirii globale
și din cauza radioactivității din aer - încălzirea globală trebuie suprimată.
Nu a existat aproape nicio reacție publică la acest lucru, dar succesorul său, Richard Nixon, de asemenea
președinte al Statelor Unite, a preluat acest lucru.
Nixon a avut două motive pentru a se ocupa de acest lucru.
Primul motiv a fost faptul că Nixon a spus în discursul său de inaugurare din 1969 că protecția mediului,
a climei și a atmosferei, era principala problemă.
Asta se întâmpla în 1969.
Ca urmare, NATO a înființat, de asemenea, un nou organism de guvernare în decembrie 1969, nu-mi amintesc exact cum se numea.
Dar, ceea ce este important, Nixon a avut două motive pentru a aborda această
problemă climatică sau de mediu.
Primul motiv a fost că în universități a prevalat revolta din
'68, declanșată de războiul din Vietnam.
Și asta a fost vorba despre deturnarea atenției de la acest subiect la altul.
Iar subiectul care a fost propagat recent a fost protecția mediului.
Și de aceea Nixon a propus Ziua Pământului în 1970.
Ziua Pământului.
Acest lucru a fost foarte mediatizat,
iar New York Times - articolul a fost publicat în noiembrie - a arătat foarte clar
că această mișcare ar putea fi reorientată în universități.
S-a afirmat în mod explicit că acesta era obiectivul.
Acest lucru a fost publicat în New York Times, care a lăudat apoi și Ziua Pământului pentru acest
lucru. Dar ținta principală a fost, de fapt, o altă țintă a lui Nixon,
care este poate mult mai importantă.
SUA a rămas fără aur în 1969.
Iar aurul a servit la acoperirea dolarului, a valorii dolarului.
Și acum nu mai aveau aur.
Astfel, Nixon a anulat garanția în aur.
Suportul de aur al dolarului.
Și ce i-a luat locul?
Kissinger a pregătit acest lucru.
Prețul petrolului i-a luat locul.
În prezent, s-au făcut următoarele.
Prețul petrolului s-a cvadruplat în 1973, în timpul războiului Yom Kippur.
Șeicii petrolului ar fi cerut acest lucru.
Dar nu era adevărat.
Șeicul saudit al petrolului a declarat apoi într-o revistă americană în 2001 că am fost constrânși de Kissinger
și de secretarul Trezoreriei SUA de la acea vreme.
Scopul era de a negocia prețul petrolului și, pentru că petrolul trebuia negociat, dolarul.
Acest lucru a fost decis la momentul respectiv.
Șeicii petrolului au fost, de asemenea, ademeniți să participe.
Și au fost ademeniți să se implice de creșterea prețului petrolului.
Astfel, dolarul a fost acoperit, ca să spunem așa, prin intermediul prețului petrolului.
Dar iată ce s-a întâmplat:
De atunci, au fost descoperite noi surse de petrol și gaze, ceea ce a dus la scăderea prețurilor.
Și dacă OPEC ar fi intervenit pentru a reduce producția de petrol și gaze, astfel încât prețul petrolului și al gazelor
să rămână suficient de ridicat pentru a proteja dolarul.
Dar apoi a devenit atât de rău încât nu ai mai putut să o faci.
Și atunci au venit cu ideea de a introduce încălzirea globală.
Și aș dori să explic pe scurt că industria petrolieră era (de asemenea) atât de concentrată acolo. Există un motiv pentru acest lucru.
În 1880 a avut loc o mare competiție între Rothschild și Emanuel Nobel.
Acesta era o rudă a lui Nobel, care a câștigat apoi Premiul Nobel.
A fost un magnat al petrolului.
Aveau petrol în principal în Rusia, în est.
Iar în Occident, Rockefeller și alții au controlat petrolul din Vest.
Și a existat o concurență foarte mare.
Apoi, în 1882, Rockefeller, David Rockefeller, s-a întâlnit cu Rothschild în SUA și au convenit că
așa ceva nu trebuie să se mai întâmple niciodată.
Și de atunci, corporațiile, corporațiile globale, au lucrat împreună.
Și aceasta a fost, de asemenea, condiția prealabilă pentru a efectua aceste controale ale prețului petrolului.
Dar, deoarece oferta excedentară de gaze naturale și petrol a scăzut prețurile într-o asemenea măsură încât nici măcar OPEC nu a
mai putut amortiza lovitura, o nouă problemă a fost pusă în mișcare în jurul anului 1980, și chiar înainte, în 1972.
Și aceasta a fost această carte, Limits to Growth, care a fost distribuită peste tot în lume.
A fost scrisă în numele Rockefeller, nu al Fundației Rockefeller, care a pus banii,
ci în numele Clubului de la Roma.
Clubul de la Roma a fost
fondat în 1968 în Villa Pelagio de pe Krummer See, deținută de
David Rockefeller, împreună cu
Alexander King și cu un alt membru.
Aceștia au fondat Clubul de la Roma.
Iar Clubul de la Roma a publicat apoi cartea Limitele creșterii în 1972.
În această carte se spunea că materiile prime - în special petrolul și gazele naturale, dar și altele
- deveneau rare și, prin urmare, trebuiau limitate.
Deci, asta a fost în avans.
Și pentru că această penurie a devenit din ce în ce mai imposibilă din cauza zăcămintelor
de gaze și petrol nou descoperite, problema climei a fost readusă în discuție.
Asta a fost
în jurul anului 1980, când a devenit public.
Și există un citat frumos din Bild der Wissenschaft de la Haber, profesorul Haber.
La vremea respectivă, el a fost cel care a adus cu adevărat în discuție, ca să spunem așa, acest proces de transformare,
cum să facem față penuriei și, de asemenea, climatului rece - până în 1974 se aștepta să fie o eră glaciară.
CIA are încă ... există un studiu al CIA
... În carte sunt tipărite diverse studii.
Nu este de la CIA, cartea, ei o tipăresc.
Ei au spus - încă din 1974 - că o nouă eră glaciară era iminentă.
Și atunci a fost redusă, iar din
1980 era glaciară a fost uitată.
Și există un citat frumos din Haber, profesorul Haber, profesorul Heinz Haber era numele omului.
Și a publicat Bild der Wissenschaft și a avut o emisiune care a fost difuzată la ARD
pe 6 decembrie 1979, adică înainte de 1980.
Și vreau să citesc asta:
În prezent, climatologii sunt unanimi în opinia lor că ritmul natural al fluctuației
climatice globale spre rece va fi depășit de o încălzire a planetei noastre, provocată
de om, la începutul secolului viitor.
Previziunile privind acest pericol sunt destul de alarmante.
Așadar, dacă oponenții noștri la energia nucleară vor să se întoarcă la cărbune,
nu le vor face niciun favor nepoților noștri.
Cu siguranță ar fi foarte fericiți să schimbe grijile noastre legate de centralele nucleare cu
îngrijorările climatice pe care le vor avea ei.
Această știre a fost difuzată pe toate posturile ARD la acea vreme.
Și aceasta a fost schimbarea care a făcut cunoscută încălzirea globală în Germania, ca să spunem așa.
Și, după cum am spus, în fundal, acoperirea dolarului.
Ei bine, ați menționat deja acest lucru - toată
această energie a fost de fapt o problemă uriașă încă din anii '70.
Am vorbit și despre lipsa de energie în ultimul nostru interviu.
Ei bine, trăim, de asemenea, într-o perioadă în care avem o cerere tot mai mare de energie.
Ați menționat cifrele într-una dintre cărțile dumneavoastră:
Adică, în 1945 aveam aproximativ șase milioane de barili de petrol pe zi,
iar acum am ajuns la aproape
90 de milioane de barili de petrol pe zi.
Consumul de energie este extrem de mare.
Energia trebuie să vină de undeva.
Dar încă din anii 1970 ni s-a spus că energia devine rară, că energia devine rară.
Dar nu este adevărat.
Așadar, se pare că există suficientă energie.
Și aveți un capitol foarte interesant în cartea dumneavoastră, intitulat:
Cine este deranjat de fapt de prea multă energie?
Permiteți-mi să revin la motivul pentru care energia nu este neapărat rară.
Și am spus la început că cea mai mare parte a CO2 a dispărut în mare, ca să
spun așa, și s-a scufundat în calcar.
Da.
Și acolo, cu oasele de pește și așa mai departe, se transformă în munți de calcar.
Iar tectonica a scos la suprafață acești munți calcaroși, Alpii, Jura.
Da.
Dar
i-a dus și mai departe, înapoi în pământ.
Iar când varul ajunge în magmă - presiune și temperatură ridicate - se dizolvă.
Iar în 2004, un grup de cercetători din Indiana, condus de - cred că îl chema
Scott - a expus varul cu componente ale magmei,
adică în principal fier, la aceste temperaturi și la această presiune.
Și care a fost rezultatul?
Au fost eliberate hidrocarburi.
Și asta înseamnă că hidrocarburile care ies din pământ, nu doar cele forate,
ci și cele care se infiltrează, așa cum
a descris foarte bine Thomas
Gold în cartea sa, unde peste tot, chiar
și prin apă, acestea sar, ies la suprafață, fac bule.
Iar acolo unde nu trece, se acumulează depozite.
În cazul în care suprafața este prea densă.
Și apoi sunt, de asemenea, reumplute.
Acest lucru înseamnă că, atunci când petrolul sau gazul este pompat,
acesta este reaprovizionat de jos.
Așa că se umplu din nou.
Acest lucru înseamnă că deficitul nu este neapărat real;
Nu avem un consum, ci o utilizare care se transformă în ciclu.
Dacă nu ar fi fost așa, nu ar fi urmat acest CO2, atunci nu ar mai
fi existat viață pe Pământ.
Pentru că atunci nu am mai avea acest 0,04%.
Și acest lucru este foarte important,
este important de avut în vedere.
Iar acum, întrebarea: Cine are un interes în prețul ridicat al petrolului?
este de fapt foarte evidentă.
Dacă energia devine rară, puteți produce mai puțin.
Iar dacă pui mai puțin pe piață, poți sifona mai bine banii oamenilor prin prețuri.
Mai ales în zonele industriale concentrate.
Mașină, ce altceva.
Și acesta este de fapt motivul din spatele ei.
Totuși, acest lucru presupune că avem o economie relativ concentrată.
Ce îl face foarte concentrat?
Avem o mulțime de corporații și așa mai departe.
Adevăratul concentrator este sectorul financiar.
Pentru că marile bănci sunt, de asemenea, deținute de companiile petroliere.
Da, este foarte interesant.
Aș dori să adaug imediat o întrebare.
Este posibil să fi răspuns deja la o parte din întrebare, dar
aș dori totuși să o reiau.
În opinia dumneavoastră, care este scopul acestei campanii care susține că CO2 încălzește clima
și că ne confruntăm cu o penurie de energie?
Ce alte motive credeți că se află în spatele acestei acțiuni?
Da, noi spunem că premisa este că prețurile mai mari au crescut concentrarea,
în special în sectorul financiar.
Iar marii finanțiști, pe care eu îi numesc întotdeauna trilionari, adică Rockefeller, Rothschild.
Dacă nu ai voie să numești Rothschild, atunci devii antisemit.
Dar sunt alții care au de fapt un concept care are trei niveluri.
Prima este de a controla economia prin intermediul finanțelor.
Oricum, ei fac deja acest lucru în mare măsură.
Dar ei vor să instaureze dominația mondială, adică o birocrație în mâinile lor care să modeleze politica mondială, ca să spunem așa.
Iar problemele legate de climă, problemele de mediu - în special cele legate de climă - nu pot fi rezolvate într-o
singură țară, ci au nevoie de un organism internațional.
Rockefeller a abordat acest aspect încă din 1952, când a spus că trebuie să avem guverne
internaționale, altfel nu putem rezolva problemele de mediu.
Cu alte cuvinte - acest lucru este publicat - veți găsi citatul în carte.
Așadar, este vorba de fapt despre înființarea unui guvern mondial cu o birocrație care, în ultimă
instanță, depinde de finanțiștii globali.
Acesta este un obiectiv.
Un alt obiectiv, și acesta a fost obiectivul lui Rockefeller încă din
1952: Sunt prea mulți oameni pe pământ.
Există, de asemenea, un studiu realizat de Kissinger în 1974. Acesta este așa-numitul Raport Kissinger.
Și spune că acest lucru se limitează la 13 țări dens populate și subdezvoltate.
Și în acest raport secret, care a fost secret până în anii 1990, apoi a fost
dezvăluit, unii oameni l-au descoperit.
Raportul afirmă că în 13 țări cu populație numeroasă este necesar să se asigure
că există o reducere a populației sau că nu există creștere demografică.
De ce?
În cazul în care creșterea demografică este pe drumul cel bun, guvernele ar putea fi mai devotate
intereselor lor decât intereselor noastre.
Iar noi avem un interes în aceste țări.
De ce?
Pentru că avem nevoie de materii prime.
Atunci când aceste țări se dezvoltă, ele însele consumă materiile prime.
Așadar, trebuie să ne asigurăm că menținem populația la un nivel scăzut și materiile prime la un nivel scăzut.
Aceasta este, desigur, o poveste foarte dramatică.
Astăzi, acest lucru nu se mai limitează la 13 țări în curs de dezvoltare, ci a devenit o politică globală.
Iar reducerea populației este un obiectiv declarat al Fundației Rockefeller, al diferitelor
fundații, care sunt trei: Fundația Familiei, Fundația
Fraților Rockefeller și Fundația Rockefeller inițială. Ei vor asta.
Iar cel de-al treilea obiectiv este de fapt... desigur, nu există dovezi în acest sens, dar vă puteți gândi
la asta... Conducerea mondială dorește, în mod natural, să mențină și să concentreze puterea.
Și cum poți face asta?
În prezent, ne confruntăm cu o evoluție în care oamenii sunt convinși din
ce în ce mai mult pentru a menține afacerile:
Aveți nevoie de o mașină mai mare, de o casă mai mare, de modă nouă, o nouă modă la
fiecare trimestru, dacă este posibil, și așa mai departe.
Iar acest lucru a făcut ca mulți oameni, în special cei mai tineri care câștigă bine, să spună: "Nu
trebuie să-mi fac asta, vreau un echilibru între viața
profesională și cea privată: să muncesc mai
puțin, dar să fac mai multă alpinism, să călătoresc sau orice altceva".
Sau să scrie romane sau
să facă muzică și altele.
Și acest lucru a fost deja scris de o persoană - nu-mi amintesc numele
său - în anii '60 că prea mult timp liber este un pericol.
El se referea la energia nucleară.
Nu trebuie să dezvoltăm energia nucleară pentru că ne oferă prea mult timp liber.
Acest lucru ar fi dăunător.
Asta e citat în carte, dar nu mai e în capul meu.
Dar acest lucru, în cele din urmă, reducerea populației și reducerea timpului, înseamnă că trebuie să vă asigurați
că oamenii sunt atât de împovărați de câștigarea unui trai încât să rămână doar puțin pentru
petrecerea timpului liber și distracție.
Iar acest lucru duce la controlul prețurilor și la o reorientare a birocrației, deoarece
noua tehnologie face posibilă aprovizionarea oamenilor cu mai puțină forță de muncă.
Asta înseamnă că trebuie să creați și locuri de muncă.
Iar acest lucru se întâmplă prin dezvoltarea birocrației.
Și acestea sunt, cred, cele trei obiective din spatele acestei povești despre climă.
Când auzi asta,
trebuie să te întorci undeva la întrebare, chiar dacă te uiți
la întreaga dezvoltare tehnică a
istoriei noastre umane: Credeți că am ajuns la un punct final?
Am ajuns la un punct în societate în care trebuie să spunem că nu putem merge mai departe?
Da, se admite chiar că trilionarii aflați la putere propagă reducerea
populației. Auzi asta din ce în ce mai des.
Cu alte cuvinte, ei spun că pământul nu mai poate hrăni o populație în creștere cu tehnologia
noastră, adică fără petrol
și gaze, fără energie nucleară.
De exemplu, Nixon, care a cerut acest lucru, și
consilierul său, Meuner:
Fără CO2 suplimentar și fără energie nucleară.
Avem și citate explicite în carte.
Iar asta înseamnă că, în cele din urmă, nu se poate dezvolta mai mult.
Și presupun că, dacă aceste teorii vor prevala, vor duce de fapt
la prăbușirea societății.
Astăzi există semne de războaie mondiale,
astăzi există semne de prăbușire a dolarului, de exemplu, și așa mai departe.
Cu alte cuvinte, aici poate apărea o adevărată situație de criză socială care să nu
asigure că birocrația climatică, hegemonia mondială, ca să spunem așa, poate prevala.
Dar poate însemna, de asemenea, că va fi o cădere dacă va avea loc un război mondial cu arme nucleare și așa mai departe.
Și cred, pentru că sunt un optimist, că suntem în pragul unei descoperiri.
Cu alte cuvinte, asistăm la o schimbare în structura societății.
Și văd câteva condiții prealabile: Una
este că există o tehnologie de fuziune care are deja un succes destul de mare, deci este
pe punctul de a face o descoperire.
Care nu este subvenționată de stat, ci în mod privat.
De la un prieten de-al meu, Eric Lerner din SUA.
Și există un domn Höss în München care lucrează la el.
Acesta este aparatul de focalizare a plasmei.
Curenții electrici circulă într-o plasmă.
Iar acest lucru duce la filamentare, adică la structuri vortex.
Iar în stellarator și în tokamaks, acest lucru trebuie suprimat cu magneți puternici,
altfel plasma se duce la limită și distruge mașinile.
Iar aparatul de focalizare a plasmei poate folosi aceste structuri vortex
pentru a declanșa procesul de fuziune.
Aceasta înseamnă că există un anod în interior și un catod în exterior.
O descărcare creează plasme și câmpuri
magnetice, care sunt propulsate
înainte destul de repede.
Și acolo unde este capătul, se înnoadă împreună.
Iar acest proces de înnodare generează densitatea și energia care declanșează procesele de fuziune.
Și puteți crește acest lucru.
Nu mai aveți nevoie de fuziunea tritiu-deuteriu, ci puteți combina hidrogenul cu borul.
Rezultatul este un nucleu de hidrogen și unul de bor, iar împreună sunt trei nuclee
de heliu care zboară într-un fascicul.
Iar dacă o trimiteți printr-o bobină, cum ar fi cea a unui transformator, puteți genera electricitate
în mod direct și nu trebuie să fierbeți apă pentru a acționa vreo turbină.
Și al doilea avantaj: acest dispozitiv este relativ mic și ieftin.
Se spune că ar putea fi la fel de mare ca un frigider. Nu pot dovedi.
Desigur, aveți nevoie și de condensatori mari în exterior.
Pentru că, pe de altă parte, unde zboară nucleele, zboară și electronii pe de altă parte.
Iar acestea pot fi încărcate direct pe placa unui condensator.
Apoi, curentul poate trece direct.
Dublu, din miezuri și prin placa condensatorului.
Condensatorul este din nou necesar pentru a încărca această mașină.
Cu alte cuvinte, ar fi vorba de generarea de energie, care are o nouă calitate.
Iar al doilea ar fi faptul că imprimarea 3D poate fi folosită și pentru a descentraliza
producția, producția de bunuri.
Acest lucru înseamnă că într-un sat sau oraș mic vă puteți face singuri furculițele,
cuțitele, lingurile și așa mai departe.
Iar acest lucru ar duce la o descentralizare a societății.
Și mai există un al treilea element:
Schimbarea agriculturii, care nu mai trebuie să cultive pe scară largă și să distrugă solul
cu îngrășăminte, ci să profite de cooperarea dintre plante, de
cooperarea dintre diferite plante.
Acest lucru îmbunătățește solul și crește randamentul,
dar crește și cantitatea de muncă necesară, deoarece sunt suprafețe mai mici decât mari.
Astfel, s-ar putea ca echilibrul dintre viața profesională și cea privată să poată fi realizat
într-o nouă societate.
Iar un cetățean ar face apoi ceva pentru municipalitate, ca ajutor de trafic
sau alt ajutor, instalator sau orice altceva.
Și-ar petrece o treime din timpul liber în agricultură și o treime
din timpul liber comunicând cu oamenii la nivel internațional prin intermediul internetului, fie că e vorba de
muzică, fie că inventează ceva sau orice altceva.
Și aceasta ar fi o nouă perspectivă socială, care, desigur, este acum fantezia mea, dar
sunt încrezător că putem ajuta această societate, care se îndreaptă spre un blocaj, să
facă un pas înainte spre o nouă societate.
Și aș dori să vorbesc despre asta în curând.
Lucrați la o nouă carte, ne-ați spus deja asta.
Da, vă mulțumesc foarte mult.
Acest lucru este foarte, foarte
interesant, de asemenea pentru telespectatori: oricine dorește să afle mai multe despre acest subiect:
Oricine este interesat de energia limitată poate, desigur, să arunce o privire asupra cărții dumneavoastră.
Menționați multe, multe nume.
Este foarte complexă, dar și foarte clară.
Și ceea ce ne vom aminti în orice caz când va reveni: încălzirea globală, CO2, ne vom aminti:
pseudoștiință jurnalistică șocantă.
Luăm cu noi această sintagmă.
În 2024, vom analiza acest lucru pe această bază.
40 de laureați ai Premiului Nobel.
Exact.
Vă mulțumesc foarte mult, dle Böttiger, pentru timpul acordat.
Și vă dorim toate cele bune și mult succes cu cartea dumneavoastră.
Vă mulțumesc.
Dr. Böttiger oferă un scurt rezumat al cărții sale sub formă de fluturaș.
Linkul de descărcare se găsește în caseta albastră de sub program.