460 mediálnych spoločností z 57 krajín, ktoré sa spojili, aby netlačili ľudí,
ktorí popierajú, že CO2 otepľuje klímu.
Čo sa v nich uvádza, inými slovami, že údaje z meracích staníc,
ktoré neboli v súlade, boli vymazané.
Vedci, ktorí preto namietali, že neboli zverejnené.
V skutočnosti teda ide o vytvorenie svetovej vlády s byrokraciou, ktorá je v konečnom dôsledku
závislá od globálnych finančníkov.
To je jeden z cieľov.
Zníženie počtu obyvateľov je deklarovaným cieľom Rockefellerovej nadácie.
Predpokladám, že ak tieto teórie prevládnu, povedie
to k rozpadu spoločnosti.
A pretože som optimista, verím, že sme na pokraji prelomu.
Dr. Helmut Böttiger, narodený v Berlíne v roku 1940, vdovec, otec dvoch detí.
Po vojenskej službe Helmut Böttiger študoval porovnávacie religionistiku a teológiu.
V roku 1969 začal študovať pedagogiku,
v roku 1973 sociológiu a v roku 1975 získal doktorát.
Od roku 1970 pôsobil ako učiteľ na všeobecnovzdelávacej
škole, ktorú v roku 1973 opustil a začal pracovať ako asistent ekonómie
na PH Bielefeld.
Po roku 1980 sa stal nezávislým riaditeľom vydavateľstva a autorom 15 kníh
a mnohých esejí a novinových článkov.
V roku 2015 vystúpil Dr. Böttiger na prvej konferencii proti cenzúre
vo Švajčiarsku na tému klimatické
zmeny - istota alebo politická machinácia?
Medzi jeho publikované knihy patria
Zmena klímy - istota alebo politická machinácia?, Najväčšie politické omyly našej doby, Agenda 2030: kompas
k svetu, v ktorom sa oplatí žiť?, Energia budúcnosti:
jadrová, fosílna alebo obnoviteľná?, Nové energetické technológie pre budúcnosť:
Na ceste k novej civilizácii, Kto má záujem o nedostatkovú energiu?
Pozrite si rozhovor s Dr. Böttigerom o jeho knihe, ktorá vyjde v roku 2023:
Kto má záujem o nedostatkovú energiu?
Vitajte v televízii Kla.TV,
pán doktor Böttiger.
V roku 2021 ste už boli s nami.
Dnes pokračujeme.
Napísali ste ďalšiu novú knihu. Inými slovami: kto má záujem na nedostatku energie?
Áno.
Nemáte za čo.
Ďakujeme.
Témy nedostatku energie, globálneho otepľovania a klimatických zmien spôsobených CO2
sú titulkami, ktoré sa neustále objavujú v politických a mediálnych správach.
V Nemecku dokonca od roku 2021 platíme daň z CO2, ktorá sa teraz v roku 2024 výrazne zvýšila.
Rád by som začal prvou otázkou:
Čo podľa vás znamená táto zmena klímy
spôsobená CO2?
Alebo: Ako veľmi je podľa vás táto téza vedecká?
Médiá a politici vždy tvrdia, že je to vedecky dokázané,
ale 44 000 vedcov v USA tvrdí, že to vedecky dokázané
nie je.
A je tu aj... Nedávno
ďalších 1 600 odborníkov uviedlo, že neexistuje dôkaz o
tom, že CO2 otepľuje klímu.
A je veľmi prekvapujúce, že sa to stále všade tvrdí.
Napríklad Paul Crutzen, nositeľ Nobelovej ceny, tiež povedal, že vo vzduchu je už
toľko CO2, že jeho zvýšenie už nemôže mať žiadny vplyv na klímu!
A preto si myslím, že vedecký aspekt už jednoducho nie je pravdivý.
Môžem vám povedať niečo o obsahu.
Život na Zemi je závislý od uhlíka a predovšetkým od slnečnej energie.
Pôvodne sme mali 92 % CO2 vo
vzduchu, podobne ako
Venuša, a 92 % kleslo na 0,04 %. To znamená:
Na 10 000 molekúl vzduchu pripadajú štyri molekuly CO2.
A CO2 je prvok, ktorý rastliny využívajú na svoju výživu a výživu živočíchov.
Rozkladajú CO2 a uvoľňujú kyslík, t. j. O2, a bez
tohto kyslíka by sme nemohli žiť.
Pôvodne v atmosfére vôbec neexistoval.
Asi pred 3 miliardami rokov začali sinice rozkladať CO2
a znečisťovať vzduch O2, teda kyslíkom.
Medzitým všetok tento CO2 zmizol zo vzduchu a väčšina
z neho sa dostala do kontaktu s vodou v mori, z ktorej sa vytvoril
vápenec.
Vápno je dôležité pre kostry zvierat a ľudí.
A je veľmi dôležité, že ak obsah CO2 v atmosfére klesne pod 400 ppm, t.
j. pod 0,02, teda opäť na polovicu, život na Zemi zanikne, pretože
rastliny bez CO2 nemôžu existovať.
Musíte si to predstaviť: Na získanie jednej molekuly uhlíka musí rastlina
prefiltrovať 10 000 molekúl vzduchu.
A ak klesnú na dve - takže pri 10 000 dostane štyri,
a ak klesnú na dve, ak dostane len dve, tak to už nezvládne.
Okolo roku 1800 a niečo sme mali aj časy, keď sme mali 600 ppm,
t. j. 0,06 častíc v atmosfére.
Dnes máme štyri. A druhá časť je zrejme ešte dôležitejšia:
Voda v mori obsahuje 60-krát viac CO2 ako celá atmosféra.
60-krát viac!
Druhým bodom je, že voda môže ukladať viac CO2, keď je studená, ako keď je teplá.
1 Litre studená voda môže obsahovať 3,4 g Ukladajte CO2.
Keď sa zohreje na 20 °C, dokáže uskladniť len polovicu.
Možno preto predpokladať, že je to naopak, ako sa všeobecne tvrdí.
Najprv sa oteplí a potom sa zvýši obsah CO2 v atmosfére.
A to sú veci, ktoré sa neberú do úvahy, pretože v celej diskusii sa vždy porovnáva
len nárast CO2 a nárast tepla, a to na základe
modelových výpočtov, ktoré tiež nie sú overiteľné.
Z toho vyplýva, že CO2 a otepľovanie sa zvyšujú súčasne.
A celá vec... Takéto
modely môžu niečo vysvetliť, ale nemôžu nič dokázať.
Jeden príklad: Ak by sa porovnal návrat bocianov s pôrodnosťou
v stredoveku, bolo by možné dokázať, že bocian prináša deti.
A takéto analógie sú jednoducho nezmysel.
Clauser, nositeľ Nobelovej ceny za fyziku za rok 2022, označil zmenu klímy spôsobenú
CO2 za šokujúcu novinársku pseudovedu.
Mimoriadne silný termín šoková žurnalistická pseudoveda.
Myslíte si, že je to trefné?
To je v podstate všetko.
Už som spomínal, že mnohí vedci sú v skutočnosti proti.
Teraz je 1 600 nových odborníkov, ktorí nesúhlasia,
a 44 000. Tabuľku možno nájsť na internete a je citovaná v knihe, ktorá sa zaoberá aj touto problematikou.
Ale nie sú spomenuté.
Áno, to nás privádza k mojej ďalšej otázke:
V súčasnosti sa proti tejto téze veľmi jasne postavilo veľké množstvo vedcov,
no napriek tomu je táto téza stále
aktuálnou témou v médiách.
Ako vnímate úlohu médií v tejto veci, v tejto práci?
Nazvime to téza.
Áno, je veľmi zaujímavé, že sa tieto médiá zorganizovali.
Existuje organizácia s názvom Covering Climate Now.
To je 460 novinárov, 460 mediálnych skupín z 57 krajín, ktorí spojili svoje sily, aby zastavili
tlač ľudí, ktorí popierajú, že CO2 otepľuje klímu.
Musíte si to predstaviť.
Médiá a novinári musia mať záujem na tom, aby sa o tom rozhodlo.
Musí byť o ne veľký záujem.
460 mediálnych kartelov z 57 krajín. To je šialené číslo.
Hovoríme teda o karteloch. Nehovoríme o jednotlivých médiách, ale o karteloch.
To je naozaj šialené.
V roku 2009 pred 15. konferenciou o zmene klímy došlo k hackerskému útoku.
Bolo tam zverejnené veľmi, veľmi veľké množstvo e-mailov, ktoré boli verejne prístupné a v ktorých
sa takpovediac ukázalo, že všetky tieto údaje boli v niektorých prípadoch silne zdrojované.
Takže jednoducho vyradili z prevádzky meracie stanice, ktoré mohli niečo ukázať:
nedochádza k žiadnej zmene klímy spôsobenej CO2.
Ako reagovali médiá?
Bolo to využité?
Bolo to tak, bolo povedané, že tieto hacknuté údaje pochádzajú z klimatického výskumu jednotky East Anglia University
Bol to výbor IPCC.
v spoločenstve svetovej organizácie, ktorá stojí za touto zmenou klímy.
Riaditeľ Phil Johnson priznal, že ide o údaje prevzaté
z inštitútu.
Osobne to však nemôžem dokázať, skôr verím, že to boli zamestnanci so svedomím,
ktorí chceli bojovať proti lžiam.
Keďže Johnson sa k tomu priznal, musel odstúpiť aj de Boer, ktorý predsedal
5. konferencii o klíme, myslím, že to bolo v roku 1971.
O tom sa krátko informovalo v médiách, čo spôsobilo neúspech 5. konferencie o klíme.
O krátky čas neskôr sa však táto otázka úplne vytratila z mediálnej diskusie a naďalej sa opakovala
stará známa téza, že CO2 otepľuje klímu.
Čo sa tam píše, t. j. že údaje z meracích staníc, ktoré neboli v súlade, boli
vymazané, že vedci, ktorí vzniesli námietky, neboli zverejnení.
Takto sa vyjadrili popredné médiá: Túto nie, tú nesmiete vytlačiť!
A to bol, samozrejme, skutočný zážitok.
Ako ste práve spomenuli, teória, že CO2 spôsobuje klimatické zmeny, existuje
už pomerne dlho.
Rád by som sa pozrel na tento príbeh.
Ako táto téza vôbec vznikla a kto ju robí takou dôveryhodnou?
Všetko sa to začalo Arrheniusom, ktorý v
roku 1885 dúfal, že CO2 oteplí klímu vzhľadom na blížiacu sa dobu ľadovú.
V tom čase sa verilo, že sa vráti doba ľadová.
A Arrhenius povedal, že CO2 sa môže správať ako plynová strecha, takže na dne zostáva
teplejšie a nemrzneme ako počas doby ľadovej.
Arrheniovu tézu potom v roku 1909 vyvrátil fyzik, ktorý sa volal Wood.
Neskôr však inžinier Callendar zistil (robil súkromné
merania), že sa pomaly otepľuje.
Od roku 1880 do roku 1920 sa pohybovala okolo 0,3 stupňa.
Pripisuje to industrializovanej spoločnosti.
Jedným z ľudí, ktorí to zachytili, bol Nemec Hermann Flohn, ktorý pracoval pre
Luftwaffe.
V roku 1941 napísal článok: Schopnosť človeka ako klimatického faktora.
A tento Flohn bol následne oslovený a poctený IPCC - bol vtedy veľmi mladý - a naďalej
bol zastúpený v IPCC svojimi prácami.
Potom sa samozrejme dočkala podpory zo všetkých strán.
Rockefeller túto líniu podporil
aj v roku 1952, ale malo to len malý vplyv.
Potom prišiel výskumník oceánov (teraz si neviem spomenúť na meno), ktorý sa obával,
že ak sa oteplí, oceán by nemusel absorbovať toľko CO2 ako predtým.
Napísal list prezidentovi USA Johnsonovi a uviedol, že má obavy.
Johnsonovým poradcom bol istý Lorenz Rockefeller, ktorý potom Johnsonovi napísal prejav, v ktorom
sa píše, že o ochranu životného prostredia treba usilovať predovšetkým kvôli globálnemu
otepľovaniu a kvôli rádioaktivite v ovzduší - globálne otepľovanie treba potlačiť.
Verejnosť na to takmer nereagovala, ale jeho nástupca Richard Nixon, ktorý bol
tiež prezidentom USA, sa toho chytil.
Nixon mal na to dva dôvody.
Prvým dôvodom bolo, že Nixon vo svojom inauguračnom prejave v roku 1969 povedal, že hlavnou témou
je ochrana životného prostredia, klímy a atmosféry.
To bolo v roku 1969.
V dôsledku toho NATO v decembri 1969 zriadilo aj nový riadiaci orgán, už si presne nepamätám, ako sa volal.
Dôležité však je, že Nixon mal dva dôvody na riešenie tohto klimatického alebo
environmentálneho problému.
Prvým dôvodom bolo, že na univerzitách prevládala revolta v
roku 68, ktorú vyvolala vojna vo Vietname.
A išlo o odvedenie pozornosti od tejto témy k inej.
Novou propagovanou témou bola ochrana životného prostredia.
Preto Nixon v roku 1970 navrhol Deň Zeme.
Deň Zeme.
Médiá to veľmi propagovali a
New York Times - článok bol uverejnený v novembri - vtedy jasne ukázali,
že toto hnutie by sa skutočne mohlo presmerovať na univerzity.
Výslovne bolo uvedené, že to je cieľom.
Bolo to v New York Times, ktoré za to potom Deň Zeme aj pochválili. Ale hlavným
cieľom bol v skutočnosti iný Nixonov cieľ, a ten je
možno oveľa dôležitejší.
V roku 1969 USA došli zásoby zlata.
A zlato slúžilo na krytie dolára, hodnoty dolára.
A teraz už nemali žiadne zlato.
A tak Nixon zrušil zlatú podporu.
Zlaté krytie dolára.
A čo ho nahradilo?
Kissinger to pripravil.
Na jej miesto nastúpila cena ropy.
Teraz sa vykonali tieto kroky.
Cena ropy sa v roku 1973 počas Jomkipurskej vojny zvýšila štvornásobne.
Údajne to požadovali ropní šejkovia.
Ale to nebola pravda.
Saudský ropný šejk potom v roku 2001 v jednom americkom časopise povedal, že nás k tomu donútili
Kissinger a vtedajší minister financií USA.
Cieľom bolo rokovať o cene ropy, a keďže sa malo rokovať len o rope, aj o dolári.
O tom sa vtedy rozhodlo.
Do akcie sa nechali zlákať aj ropní šejkovia.
A k účasti ich zlákal nárast cien ropy.
A tak bol dolár takpovediac zaistený prostredníctvom ceny ropy.
Ale stalo sa toto:
Odvtedy boli objavené nové zdroje ropy a plynu, čo spôsobilo pokles cien.
A ak by OPEC zasiahol a obmedzil ťažbu ropy a plynu, aby cena ropy a plynu zostala
dostatočne vysoká na ochranu dolára.
Ale potom to bolo také zlé, že ste to už nemohli robiť.
A vtedy prišli s nápadom zapojiť globálne otepľovanie.
A rád by som v krátkosti vysvetlil, že ropný priemysel bol (aj) tam veľmi koncentrovaný. Má to svoj dôvod.
V roku 1880 prebiehala veľká súťaž medzi Rothschildom a Emanuelom Nobelom.
Bol to Nobelov príbuzný, ktorý potom získal Nobelovu cenu.
Bol to ropný magnát.
Ropu mali najmä v Rusku, na východe.
A na Západe to bol Rockefeller a ďalší, ktorí kontrolovali ropu na Západe.
A bola tu veľká konkurencia.
A potom sa v roku 1882 stretol Rockefeller, David Rockefeller, s Rothschildom v USA a dohodli
sa, že niečo také sa už nikdy nesmie opakovať.
A odvtedy korporácie, globálne korporácie, spolupracujú.
A to bolo tiež predpokladom na vykonanie týchto kontrol cien ropy.
Keďže však nadmerná ponuka zemného plynu a ropy stlačila ceny do takej miery, že ani OPEC už nedokázal
zmierniť tento úder, okolo roku 1980 a ešte predtým v roku 1972 sa spustil nový problém.
A to bola táto kniha Limity rastu, ktorá bola distribuovaná všade na svete.
Bol napísaný v mene Rockefellerovej nadácie, nie Rockefellerovej nadácie, ktorá
poskytla peniaze, v mene Rímskeho klubu.
Rímsky klub bol založený
v roku 1968 vo vile Pelagio na Krummer See, ktorú vlastnil
David Rockefeller spolu s Alexandrom
Kingom a ďalšími.
Založili Rímsky klub.
Rímsky klub potom v roku 1972 vydal knihu Limity rastu.
A v tejto knihe sa uvádza, že suroviny - najmä ropa a plyn - ale aj iné, sa stávajú
vzácnymi, a preto ich treba obmedziť.
Takže to bolo v predstihu.
A keďže tento nedostatok sa stával čoraz menej realizovateľným kvôli novoobjaveným
ložiskám plynu a ropy, opäť sa vynorila otázka klímy.
To bolo okolo
roku 1980, keď sa to dostalo na verejnosť.
A je tu pekný citát od Habera, profesora Habera, z časopisu Bild der Wissenschaft.
V tom čase to bol on, kto skutočne priniesol túto záležitosť, takpovediac proces transformácie, ako sa vyrovnať
s nedostatkom a tiež s chladným podnebím - až do roku 1974 sa očakávalo, že nastane doba ľadová.
CIA má ešte stále ... existuje štúdia CIA...
V knihe sú vytlačené rôzne štúdie.
Nie je to od CIA, tá kniha, oni ju tlačia.
Ešte v roku 1974 tvrdili, že hrozí nová doba ľadová.
A to sa potom znížilo a od roku
1980 sa na dobu ľadovú zabudlo.
A je tu pekný citát od Habera, profesora Habera, profesor Heinz Haber bolo jeho meno.
Vydal časopis Bild der Wissenschaft a 6. decembra 1979, teda pred rokom
1980, odvysielal na ARD program.
A chcem to prečítať:
Klimatológovia sa dnes zhodujú v názore, že prirodzený rytmus globálneho kolísania
klímy smerom k chladu bude začiatkom budúceho storočia nahradený otepľovaním našej
planéty spôsobeným človekom.
Prognózy tohto nebezpečenstva sú dosť alarmujúce.
Ak sa teda naši odporcovia jadrovej energie chcú vrátiť k uhliu,
našim vnukom tým nijako nepomôžu.
Určite by veľmi radi vymenili naše obavy o jadrové elektrárne za obavy
o klímu, ktoré budú mať oni.
Tento príbeh v tom čase vysielali všetky stanice ARD.
A to bola zmena, ktorá takpovediac spropagovala globálne otepľovanie v Nemecku.
A ako som už povedal, pozadie je zaistenie dolára.
No, už ste to spomínali - všetka tá
energia je vlastne obrovským problémom už od 70. rokov.
V našom poslednom rozhovore sme hovorili aj o nedostatku energie.
No žijeme aj v dobe, keď sa neustále zvyšuje dopyt po energii.
V jednej zo svojich kníh ste spomínali čísla:
V roku 1945 sme mali asi šesť miliónov barelov ropy denne
a teraz máme takmer 90
miliónov barelov ropy denne.
Spotreba energie je extrémna.
Energia musí odniekiaľ pochádzať.
Od 70. rokov minulého storočia nám však hovoria, že energia sa stáva vzácnou, že jej ubúda.
Ale nie je to pravda.
Zdá sa teda, že energie je dosť.
A vo svojej knihe máte veľmi zaujímavú kapitolu s názvom:
Koho vlastne trápi príliš veľa energie?
Vrátim sa k tomu, prečo energia nemusí byť nevyhnutne vzácna.
A na začiatku som povedal, že väčšina CO2 takpovediac zmizla
v mori a zapadla do vápna.
Áno.
A tam, s kosťami rýb a tak ďalej, sa z nich stávajú vápencové hory.
Tektonika vyniesla na povrch tieto vápencové pohoria, Alpy, Jura.
Áno.
Zároveň
ich však priviedla ďalej, späť do zeme.
Keď sa vápno dostane do magmy - vysoký tlak, vysoká teplota - rozpustí sa.
A v roku 2004 skupina výskumníkov z Indiany pod vedením - myslím, že
sa volal Scott - vystavila vápno so zložkami
magmy, t. j. hlavne so železom, týmto teplotám a tomuto tlaku.
A aký bol výsledok?
Uvoľnili sa uhľovodíky.
A to znamená, že uhľovodíky, ktoré vychádzajú zo zeme, nie sú
len navŕtané, ale aj presakujú, ako
to Thomas Gold celkom
dobre opísal vo svojej knihe,
kde všade, dokonca aj cez vodu, vyskakujú, bublajú.
A tam, kde sa nedostane, sa hromadia usadeniny.
Ak je povrch príliš hustý.
A tie sa potom tiež dopĺňajú.
To znamená, že keď sa ropa alebo plyn odčerpajú,
doplnia sa zdola.
Takže sa opäť naplnia.
To znamená, že nedostatok nemusí byť nevyhnutne reálny;
Nemáme spotrebu, ale použitie, ktoré sa premieňa na cyklus.
Ak by to tak nebolo, tento CO2 by nenasledoval, potom by na Zemi
už nebol žiadny život.
Pretože potom by sme už nemali tých 0,04 %.
A to je veľmi dôležité,
dôležité mať na pamäti.
A teraz otázka: Kto má záujem na vysokej cene ropy?
je vlastne veľmi zrejmá.
Ak je energie málo, môžete jej vyrobiť menej.
A ak dáte na trh menej, môžete lepšie odčerpávať peniaze ľudí prostredníctvom cien.
Najmä v koncentrovaných priemyselných oblastiach.
Auto, čo iné.
A to je vlastne aj motív.
To však predpokladá, že máme relatívne vysoko koncentrovanú ekonomiku.
Čo ju robí vysoko koncentrovanou?
Máme veľa korporácií a podobne.
Skutočným koncentrátom je finančný sektor.
Pretože aj veľké banky vlastnia ropné spoločnosti.
Áno, to je veľmi vzrušujúce.
Hneď by som chcel pridať otázku.
Možno ste už na časť otázky odpovedali, ale ja by som
sa k nej ešte rád vrátil.
Aký je podľa vás účel celej tejto kampane, že CO2 otepľuje klímu
a že čelíme nedostatku energie?
Aké ďalšie motívy za tým podľa vás sú?
Áno, hovoríme, že predpokladom je, že vyššie ceny zvýšili koncentráciu,
najmä vo finančnom sektore.
A veľkí finančníci, ja ich vždy nazývam bilionári, teda Rockefeller, Rothschild.
Nesmiete menovať Rothschilda, potom by ste sa stali antisemitom.
Ale sú aj takí, ktorí majú koncept, ktorý má tri úrovne.
Prvým je kontrola ekonomiky prostredníctvom financií.
Do veľkej miery to už robia.
Chcú však vytvoriť svetovú nadvládu, t. j. byrokraciu vo svojich rukách, ktorá bude takpovediac formovať svetovú politiku.
Klimatické otázky, otázky životného prostredia, najmä otázky klímy, sa nedajú vyriešiť
v jednej krajine, potrebujú medzinárodný orgán.
Rockefeller sa touto otázkou zaoberal už v roku 1952, keď povedal, že musíme mať medzinárodné
vlády, inak sa nemôžeme zaoberať otázkami životného prostredia.
Inými slovami - je to publikované - citát nájdete v knihe.
Takže v skutočnosti ide o vytvorenie svetovej vlády s byrokraciou, ktorá je v konečnom dôsledku
závislá od globálnych finančníkov.
To je jeden z cieľov.
Ďalší cieľ, a to bol Rockefellerov cieľ od roku 1952:
Na zemi je príliš veľa ľudí.
Existuje aj Kissingerova štúdia z roku 1974. Ide o takzvanú Kissingerovu správu.
A uvádza sa, že sa to týka len 13 husto osídlených a málo rozvinutých krajín.
A v tejto tajnej správe, ktorá bola tajná až do 90. rokov, potom bola odhalená,
ju niektorí ľudia odhalili.
V správe sa uvádza, že v 13 krajinách s vysokým počtom obyvateľov je potrebné
zabezpečiť, aby sa počet obyvateľov znížil alebo aby nedošlo k ich nárastu.
Prečo?
Ak je rast populácie na dobrej ceste, vlády sa môžu viac venovať
svojim záujmom ako našim.
A my máme o tieto krajiny záujem.
Prečo?
Pretože potrebujeme suroviny.
Keď sa tieto krajiny rozvíjajú, samy spotrebúvajú suroviny.
Musíme teda zabezpečiť, aby sme udržali nízky počet obyvateľov a nízky počet surovín.
Je to samozrejme veľmi dramatický príbeh.
Dnes sa už neobmedzuje len na 13 rozvojových krajín, ale stala sa celosvetovou politikou.
Zníženie počtu obyvateľov je deklarovaným cieľom Rockefellerovej nadácie, rôznych
nadácií, ktoré sú tri: Nadácia rodiny, Nadácia
bratov Rockefellerovcov a pôvodná Rockefellerova nadácia. Chcú to.
A tretím cieľom je vlastne... samozrejme, nie sú pre to dôkazy, ale môžete o tom
premýšľať... Svetové vedenie si prirodzene chce udržať a sústrediť moc.
A ako to môžete urobiť?
V súčasnosti zažívame vývoj, v ktorom sa ľuďom hovorí
čoraz viac, aby sa udržal obchod:
Potrebujete väčšie auto, väčší dom, novú módu, podľa možnosti
každý štvrťrok novú módu a tak ďalej.
A to viedlo k tomu, že mnohí ľudia, najmä mladší, ktorí dobre zarábajú, si povedali: "Nemusím
si to robiť, chcem rovnováhu medzi pracovným a
súkromným životom: pracovať menej, ale
viac sa venovať horolezectvu, cestovaniu alebo čomukoľvek inému.
Alebo písať romány,
tvoriť hudbu a podobne.
Už v 60. rokoch minulého storočia jeden človek - nepamätám si jeho meno - napísal,
že príliš veľa voľného času predstavuje nebezpečenstvo.
Mal na mysli jadrovú energiu.
Nesmieme rozvíjať jadrovú energiu, pretože nám dáva príliš veľa voľného času.
To by bolo škodlivé.
Je to citované v knihe, ale už to nemám v hlave.
To však v konečnom dôsledku znamená, že znižovanie počtu obyvateľov a skracovanie času znamená,
že musíte zabezpečiť, aby ľudia boli takí zaťažení zarábaním na živobytie, že im
zostane len málo na voľný čas a zábavu.
A to vedie ku kontrole cien a k preorientovaniu byrokracie, pretože
nová technológia umožňuje dodávať ľuďom menej práce.
To znamená, že musíte vytvárať aj pracovné miesta.
A to vďaka rozvoju byrokracie.
A to sú podľa mňa tri ciele tohto klimatického príbehu.
Keď to počujete,
musíte sa k tejto otázke niekde vrátiť, aj keď sa pozriete
na celý technický vývoj našej
ľudskej histórie: Myslíte si, že sme dosiahli konečný bod?
Dosiahli sme v spoločnosti bod, keď musíme povedať, že už nemôžeme ísť ďalej?
Áno, dokonca sa priznáva, že vládnuci bilionári propagujú znižovanie
počtu obyvateľov. Počujete to čoraz častejšie.
Inými slovami, tvrdia, že Zem už nedokáže uživiť rastúcu populáciu s našimi
technológiami, t. j. bez
ropy a plynu, bez jadrovej energie.
A je tu napríklad Nixon, ktorý to požadoval,
a jeho poradca Meuner:
Žiadne ďalšie emisie CO2 a žiadna jadrová energia.
V knihe máme aj explicitné citáty.
A to znamená, že sa nakoniec nemôže ďalej vyvíjať.
Predpokladám, že ak tieto teórie prevládnu, povedie
to ku kolapsu spoločnosti.
Dnes sa objavujú náznaky svetových vojen,
dnes sa objavujú náznaky napríklad kolapsu dolára a tak ďalej.
Inými slovami, môže tu vzniknúť skutočná krízová sociálna situácia, ktorá nezabezpečí,
že klimatická byrokracia, takpovediac svetová hegemónia, môže zvíťaziť.
Môže to však znamenať aj pád, ak dôjde k svetovej vojne s jadrovými zbraňami a podobne.
A pretože som optimista, verím, že sme na pokraji prelomu.
Inými slovami, sme svedkami zmeny v štruktúre spoločnosti.
A vidím niekoľko predpokladov: Prvým
je, že existuje technológia fúzie, ktorá je už celkom úspešná, takže
je na pokraji prelomu.
Ktoré nie sú dotované štátom, ale súkromnými subjektmi.
Od môjho priateľa Erica Lernera z USA.
V Mníchove na tom pracuje pán Höss.
Toto je zariadenie na zaostrovanie plazmy.
V plazme tečú elektrické prúdy.
A to vedie k filamentácii, t. j. k vírovým štruktúram.
V stelarátore a tokamaku sa musí potlačiť silnými magnetmi, inak
plazma prejde na okraj a zničí zariadenie.
A zariadenie na fokusovanie plazmy môže tieto vírové štruktúry
využiť na spustenie procesu fúzie.
To znamená, že vo vnútri je anóda a zvonka katóda.
Výboj vytvára plazmu a magnetické
polia, ktoré sú pomerne
rýchlo poháňané vpred.
A tam, kde je koniec, sa zauzlia.
Tento proces uzlovania vytvára hustotu a energiu, ktoré spúšťajú procesy fúzie.
A môžete ho zvýšiť.
Už nepotrebujete fúziu trícia s deutériom, ale môžete kombinovať vodík s bórom.
Výsledkom je jadro vodíka a bóru, spolu tri jadrá hélia,
ktoré odletia v lúči.
A ak ju pošlete cez cievku, napríklad z transformátora, môžete vyrábať
elektrinu priamo a nemusíte variť vodu na pohon turbín.
A druhá výhoda: toto zariadenie je pomerne malé a lacné.
Hovorí sa, že by mohol byť veľký ako chladnička. Nemôžem to dokázať.
Samozrejme, potrebujete aj veľké kondenzátory na vonkajšej strane.
Pretože na druhej strane, kde tieto jadrá odlietajú, odlietajú na druhej strane elektróny.
Tie sa potom môžu nabíjať priamo na platňu kondenzátora.
Potom môže prúd tiecť priamo.
Dvojito, z jadier a cez dosku kondenzátora.
Na nabíjanie tohto zariadenia je opäť potrebný kondenzátor.
Inými slovami, išlo by o výrobu energie, ktorá má novú kvalitu.
A druhým dôvodom je, že 3D tlač sa dá využiť aj na decentralizáciu
výroby, výroby tovaru.
To znamená, že na dedine alebo v malom meste ste si mohli vyrobiť
vlastné vidličky, nože, lyžice atď.
To by viedlo k decentralizácii spoločnosti.
A je tu ešte tretí prvok:
Zmena v poľnohospodárstve, že nemusíte pestovať plodiny vo veľkom a ničiť pôdu hnojivami,
ale že môžete využiť spoluprácu medzi rastlinami, spoluprácu
medzi rôznymi rastlinami.
Zlepšuje sa tým pôda a zvyšujú sa výnosy, ale
zároveň sa zvyšuje množstvo potrebnej práce, pretože sa pestujú malé plochy namiesto veľkých.
A tak sa môže stať, že v novej spoločnosti sa skutočne podarí dosiahnuť rovnováhu medzi pracovným
a súkromným životom.
A občan by potom robil niečo pre obec, ako pomocník v doprave alebo iný pomocník,
inštalatér alebo čokoľvek iné.
Tretinu voľného času trávil poľnohospodárstvom a tretinu voľného
času trávil medzinárodnou komunikáciou s ľuďmi cez internet, či už tvorbou hudby, alebo vymýšľaním
niečoho, alebo čímkoľvek iným.
A to by bola nová spoločenská perspektíva, ktorá je teraz, samozrejme, mojou fantáziou,
ale som presvedčený, že môžeme pomôcť tejto spoločnosti, ktorá smeruje k úzkemu
hrdlu, urobiť prelom do novej spoločnosti.
A o tom by som chcel čoskoro hovoriť.
Pracujete na novej knihe, to ste nám už povedali.
Áno, ďakujem veľmi pekne.
Je to veľmi, veľmi vzrušujúce
aj pre divákov: pre každého, kto sa chce o tejto téme dozvedieť viac:
Každý, kto sa zaujíma o vzácnu energiu, si samozrejme môže pozrieť vašu knihu.
Spomínate veľa, veľa mien.
Je to veľmi zložité, ale zároveň veľmi výstižné.
A čo si v každom prípade zapamätáme, keď sa vráti: globálne otepľovanie, CO2, zapamätáme
si: šokujúca novinárska pseudoveda.
Toto heslo si berieme so sebou.
V roku 2024 to budeme analyzovať na základe toho.
40 laureátov Nobelovej ceny.
Presne tak.
Veľmi pekne vám ďakujem, pán Böttiger, za váš čas.
A my vám želáme všetko najlepšie a veľa úspechov s vašou knihou.
Ďakujeme.
Dr. Böttiger poskytuje stručné zhrnutie svojej knihy ako leták.
Odkaz na stiahnutie nájdete v modrom rámčeku pod programom.