Neilgi pēc lauksaimnieku pret valdību vērstajiem protestiem tūkstošiem cilvēku tagad ir izgājuši
ielās pirmspadomju demonstrācijās
pret AfD.
Taču AUF1 galvenais redaktors Stefans Magnēts brīdina būt uzmanīgiem:
Vai šīs demonstrācijas apzināti izspieda mediju pieslēgumu lauksaimnieku
protestiem, lai vienlaikus likvidētu arvien spēcīgāku opozīciju?
Šī stratēģija precīzi atbilst Pasaules Ekonomikas foruma jaunajam mērķim, kas vēlas
izskaust kritiskās balsis ar saukli "programma pret dezinformāciju" - acīmredzot
ar mērķi īstenot "Lielo atiestatīšanu".
Lieliska Stefana Magnēta analīze ar skaidriem secinājumiem....
Liktenīgais 2024. gads ir
sācies ar strauju un notikumiem
bagātu notikumu gaitu.
Pēc lauksaimnieku protestiem, tagad masu demonstrācijām pret labējiem Vācijā
un Pasaules ekonomikas forumā ir noteikta lielā darba kārtība: Cīņa pret
dezinformāciju.
Ursula fon der Leiena (Ursula von der Leyen) savā runā cīņu pret dezinformāciju
pat izvirzīja par nākamo divu gadu galveno darba kārtību,
un, kā viņa skaidri norādīja, tas nozīmē, ka pat ne karš Ukrainā vai pašu izraisītā klimata
histērija pašlaik nav svarīgāki, bet ka runa ir galvenokārt par cīņu pret dezinformāciju.
Šādā veidā globālisti vēlas noteikt, kas ir dezinformācija un kas ir informācija,
un tas, ko viņi raksturo kā dezinformāciju,
ir nežēlīgi jāapkaro.
Tā būtu par pašu nākotni.
Demonstrācijas pret labējiem jau ir šīs programmas pirmā īstenošana Vācijā.
Taču esiet uzmanīgi:
visa šī satraukuma dēļ ir daudz lietu, no kurām var novērst uzmanību.
Mērķis ir ne tikai novērst uzmanību no Eiropas un Vācijas ekonomikas lejupslīdes, no
Lielā atmodas grautiņa, no jaunajiem likumiem, kas tiek ieviesti, un no pašu sistēmas
politiķu nespējas tikt ar tiem galā.
Vēl daudz kas ir jākustina, un darbs ir jāveic jau iepriekš, lai iepriekš ieprogrammētu to, kas nāks
pēc visa šī nojaukšanas procesa, kas mūs sagaida pēc Lielās Atjaunošanas.
Tātad par ko tas īsti ir?
Kas pašlaik tiek plānots?
Kas tiek iekustināts un kāds
ir gala rezultāts?
Aplūkosim to no ērgļa perspektīvas.
Virspusēji un ļoti konkrēti runa ir par pašreizējiem politiskajiem mērķiem, pašreizējiem politiskajiem uzdevumiem,
kurus cenšas sasniegt sistēmas partijas, sistēmas mediji, politologi un viss establišments.
Runa ir par četriem punktiem:
1. masu histērija, t.i., arī vidusmēra pilsoņu histērija 2.
visas grupas, ko parasti dēvē par kreiso klienti, mobilizācija kā kreisi
zaļās zonas mobilizācija 3. AfD šķelšana
un ostrakisms 4. gatavošanās represijām un aizliegumiem pret AfD Sāksim ar 1.
punktu: masu histērija.
Demonstrācijas patiešām spēj katru dienu aizpildīt ikdienas ziņas, novirzot plašsaziņas līdzekļu
ziņojumus tā, ka cilvēkiem vairs nevajadzētu pievērst uzmanību lauksaimnieku vai uzņēmēju
protestiem. Tas ir izplatījies arī uz pārvadātājiem, kravu ekspeditoriem utt.
Tas, kā arī visa lauksaimnieku protestu attīstība janvāra pirmajā
nedēļā, visticamāk, pieaugs, un, protams,
viņi vēlējās to lieliski mīkstināt.
Demonstrācijas pret labējiem ir iznīcinājušas zemnieku demonstrācijas, ja tā var teikt.
No pret valdību vērstām demonstrācijām mēs pēkšņi nonācām pie valdības
demonstrācijām, un šīs demonstrācijas parasti novērš uzmanību no daudzām lietām.
Daži skaitļi: 60 miljardus eiro no nodokļu maksātāju naudas nodokļu maksātājs joprojām brīvprātīgi
maksā par ārvalstu projektiem un attīstības palīdzību ar savas federālās valdības, luksofora valdības, starpniecību.
Katru gadu Vācijā patvēruma piešķiršanai tiek iztērēti 50 miljardi nodokļu maksātāju naudas.
Eksports sabrūk, budžetā ir neticams deficīts, plaisa
plaisa, un visur trūkst naudas.
Tāpēc viņi vēlējās un joprojām vēlas ietaupīt uz lauksaimnieku rēķina.
Neskaitāmi uzņēmumi bēg no Vācijas, jo lielā atiestatīšana kļūst tik acīmredzama.
Tikai daži vārdi, lieli vārdi: Magna Group (automobiļu piegādātājs), Michelin (riepu ražošana)
vai Goodyear: rūpnīcas pamet Vāciju. Ford vēlas pārdot rūpnīcu Sārlouisā.
VW samazina vismaz 2200 darbavietu Cvīkavā un tā tālāk un tā tālāk.
Eksplodējošās izmaksas visās jomās, šeit arī
tikai viens piemērs: Vācijas elektrotīkla paplašināšanai līdz 2035. gadam būtu
jāprasa 250 miljardi eiro investīciju.
bija aplēsts 250 miljardi.
Tagad mēs runājam par 550 līdz 715 miljardiem.
Tā vienkārši tiek komunicēts, dubultojot šos neizsakāmos, neticamos miljardus, un nauda
ir vajadzīga ātrāk - ne tikai 2035. gadā, bet 2030. gadā. Ja jebkurš uzņēmums ekonomikā
šādi rīkotos un rīkotos, tas ne tikai bankrotētu, nē, tas nonāktu cietumā,
jo tā būtu nolaidība ar nodomu.
Taču politikā tas viss ir iespējams.
Protams, valdības demonstrācijas novērš uzmanību no tā, un valdības žurnālisti, sistēmas žurnālisti,
kas nav nekas vairāk kā sistēmas politiķu skaļruņu pastiprinātāji, tad var
padarīt lielās demonstrācijas, masu gājienus par diskusiju tematu.
Protams, cilvēki tur ir īsti.
Var strīdēties par to, vai var demonstrēt arī upē, kad parādījušās noteiktas attēlu
montāžas, vai ir nepieciešams, lai katrs intervējamais demonstrācijā vienlaikus būtu zaļais
vai kreisais politiķis un tiktu pārdots kā pilsonis.
Par to visu var diskutēt, taču gājieni ir patiešām spēcīgi.
Tie ir lieli un iespaidīgi.
Sistēmai par to ir jāsaņem atzinība.
Un tas bija otrais aspekts, proti, kreisi zaļās klientūras mobilizācija.
Jūs nedrīkstat aizmirst: Pēdējos gados viņiem nav bijis
problēmu, jo viņi nav sapratuši, kas ir vainags.
Viņi nesaprata vainagu kā brīvības ierobežojumu un tāpēc pievienojās vaimanāšanai.
Man tas atgādina Antifa lozungu "Mēs jūs visus vakcinēsim pret it kā labējā spārna koronavīrusa demonstrantiem - viņi tika šādi ierāmēti.
Un viņi ir palaiduši garām jebkuru kara veidu.
Jā, viņi nesaprata karu Ukrainā.
Viņi nav sapratuši karu Izraēlā un Palestīnā, genocīdu.
Viņi vienkārši visu palaida garām, un tāpēc tā sauktajiem kreisajiem nebija problēmu.
Tagad viņiem ir tēma: pret labējiem.
Šī vienmēr ir lielākā un pēdējā mobilizācija. Tā tas ir bijis vienmēr.
Trešais punkts ir AfD sašķelšana un izstumšana.
Tas lielā mērā būs atkarīgs no pašas AfD un no tā, kā tā ļaus sevi sašķelt.
To parādīs notikumu attīstība tuvāko nedēļu laikā.
Un ceturtā ir gatavošanās represijām un aizliegumiem pret AfD.
Tas viss ir interesanti.
Ņemot vērā pašreizējo situāciju, tas viss patiesībā ir uzmanības vērts.
Jums tas būtu jānorāda jūsu redzeslokā. Taču galu galā tam nav nozīmes.
Ir pilnīgi vienalga, vai viņiem patīk AfD, vai viņi ir AfD biedri, vai viņi varētu balsot par
AfD, vai viņi pieder pie tiem 25 % visā valstī vai vairāk nekā 30 % austrumos, kas apsver iespēju
nākamajās federālajās vēlēšanās balsot par AfD protesta vai pārliecības dēļ.
Jebkurā gadījumā kreiso ekstrēmistu acīs viņi ir AfDers, kuri acīmredzot ļauj sevi
piespiest pie ratiem un pēc tam raksta uz plakātiem: Nogalināt AfDers.
Tie nenozīmē tikai Veideles kundzi vai Hokes kungu. Viņi domā AfD.
Šajās Antifa aprindās AfD biedrs ir arī tas, kurš vienkārši balso par AfD.
Tas vienkārši likvidētu trešdaļu vai ceturtdaļu iedzīvotāju.
Pie sienas, ar šāvienu kaklā, kā tas patiesībā bija plaši izplatīta prakse labākajos komunisma laikos.
Tātad runa ir par kaut ko lielāku.
Kurš ir lielākais?
Vēlos vēlreiz pievērst uzmanību tam, ka Pasaules ekonomikas forumā tika
precizēta cīņa pret dezinformāciju.
Kā pārmērīga darba kārtība, kā lielākā darba kārtība.
Mēs nedrīkstam pieļaut, ka mums atņem mūsu pārveidi, sacīja Davosas runātāji.
Mēs nedrīkstam pieļaut, ka mums to atņem dezinformācija un grupas un partijas,
kas izmanto šo dezinformāciju, lai pašas nokļūtu virsotnē.
Tā lemj globālisti.
Sistēma nosaka, kas ir informācija un kas dezinformācija.
Kā tas ir, kad divas dienas pirms pirmās vispārējās slēgšanas Vācijā valdība
paziņo, ka slēgšanas nebūs, un visi, kas raksta, ziņo vai pļāpā par izbraukšanas ierobežojumiem,
jo mums, žurnālistiem, jau iepriekš bija zināma informācija no drošības aprindām, ja mēs
to rakstītu un izplatītu, tad mēs izplatītu viltus ziņas.
Tā apgalvo valdība.
Līdz pat šai dienai nav apstrīdēts.
Valdība par to nekad nav atvainojusies.
Tas bija divas dienas [pirms], un divas dienas vēlāk Jenss Špāns un viņa valdība paziņoja par pirmajiem
slēgšanas pasākumiem visā valstī 2020. gada martā.
Vai tā ir informācija vai dezinformācija?
Valdība apgalvo, ka tā bija informācija.
Un, ja mēs sakām, ka uzskatām to par dezinformāciju, par klasiskām viltus ziņām,
tad tas ir apgalvojums pret apgalvojumu.
Bet tas, kurš ir ietekmīgāks, kurš ir ietekmīgāks, un tā ir sistēma, var apgalvot,
ka mēs izplatām dezinformāciju. Un tāpēc vērsīsies pret mums.
Izsludināt karu, kā teica Ursula fon der Leiena.
Un līdz ar to ļoti svarīgs rāmējums sāk turpināt, augt un kļūt spēcīgāks.
Jo ikviens, kas ir opozīcija, ir ienaidnieks.
Ikviens, kurš nevēlas spēlēt līdzi un peldēt ar sistēmu, kurš nevēlas, lai viņu
piekukukuļo vai korumpē, ir ienaidnieks.
Viņš ir ienaidnieks,
viņš ir ļaundaris,
un jūs varat viņu dehumanizēt, jo viņš patiešām ir noziedznieks.
Un tāda ir totalitāro sistēmu daba, mēs to zinām, ka tās uzskata
opozīciju par noziedznieku.
Daži galvenie punkti - man nav jāatkārto viss, kas pēdējo dienu un
nedēļu laikā ir noticis pret AfD un par labu valdības demonstrācijām.
Piemēram, Deutsche Bahn aicina pasažierus, kas 19. janvārī ceļo ar
Deutsche Bahn: Šodien ikvienam ir jāiestājas par demokrātiju.
Tas ir lētākais valsts uzņēmuma īstenotās pievienošanās propagandas veids.
Deutsche Bahn pieder Vācijas nodokļu maksātājiem un līdz ar to arī valdībai.
Un valdība apgalvo, ka viņiem šodien ir jāceļas, jo mēs visi šodien cildināmies.
Lai Deutsche Bahn par to paziņotu, ir vajadzīga liela pateicība.
Bavārijā uz priekšu virzās CDU, un AfD biedriem vairs nevajadzētu atļaut strādāt par ierēdņiem.
Tātad vēlreiz: demokrātiski ievēlēts spēks, ko stingri atbalsta pilsoņi, stingri atbalsta
valsts, bet ar balsīm, proti, AfD, kuras locekļi nedrīkst strādāt par ierēdņiem.
Tam nav nekāda sakara ar to, ko mums gadu desmitiem ilgi iestāstīja par
demokrātiju, uzskatu brīvību, vienlīdzību un daudzveidību.
No CDU-Merz, BlackRock,
no CDU-Merz uz zaļo Habeck, komunistu manifests, laipni lūdzam
visus rindā pret AfD vērstajos protestos.
Visi.
SPD un Zaļie apspriež iespēju atcelt valsts finansējumu AfD. Jūs nevarat
tos pilnībā aizliegt, bet jūs varat samazināt to finansējumu.
Tās ir miljonu summas, kas, protams, pilnībā iznīcinātu šādu partijas aparātu.
No vienas dienas līdz nākamajai.
Par būvēm vairs nevar samaksāt.
Par to tiek atklāti diskutēts, jo tas viņiem neder.
Jo, ja viņi darītu kaut ko nelikumīgu, ja AfD pārkāptu likumu,
viņi jau sen būtu aizliegti.
Šolcs teica burtiski:
Ļaujiet man būt skaidram un skarbam: labējie ekstrēmisti uzbrūk mūsu demokrātijai.
Viņi vēlas sagraut mūsu kohēziju.
Tātad Šolcs neiestājas par demokrātiju un neaizstāv to, piemēram, pret faktu pārbaudītājiem, kas
informāciju pārvērš dezinformācijā.
Tā necīnās ar krāpšanu vēlēšanās, izmantojot datorizētas balsošanas iekārtas, vai balsojumu pa pastu viltošanu.
Viņš neiebilst pret lekcijām, runātājiem, pirmām kārtām pret Juvalu Noā Harari Pasaules ekonomikas
forumā, kurš saka, ka mākslīgais intelekts nākotnē skaitīs balsis mūsu vietā.
Mākslīgais intelekts padarīs vēlēšanas nevajadzīgas.
Ātri aplūkojiet šo.
Taču es esmu dzirdējis bažas, ka tehnoloģijas jau pastāv un digitālajām
tehnoloģijām ir galvenokārt analītiska jauda.
Tagad aplūkosim prognozēšanas spēju.
Mēs esam redzējuši pirmos piemērus, un jūsu uzņēmums ir ļoti iesaistīts šajā procesā.
Taču nākamais solis varētu būt preskriptīvais režīms.
Tas nozīmē, ka jums vairs nav jāizvēlas,
jo jūs jau tagad varat prezentēt to, ko prezentējat.
Tad jūs varēsiet pateikt, kāpēc mums ir vajadzīgas vēlēšanu sanāksmes. Jo mēs zinām, kāds būs rezultāts.
Vai varat iedomāties šādu pasauli?
Tāpēc mākslīgais intelekts mums pieprasa visu informāciju.
Visa informācija.
Izmantojot šo informāciju, mākslīgais intelekts, t. i., datora mašīna, kuras galā sēž kāds,
kas ievada informāciju, un šī datora mašīna aprēķina, ko cilvēki vēlas.
Tāpēc mākslīgais intelekts var prognozēt, kas varētu iznākt nākamajās vēlēšanās,
jo tas apkopo jūsu lietotāju datus. Jo viņi redz, ko jūs meklējat Google.
Ko jūs skatāties Netflix un Amazon vakarā?
Ko jūs pērkat, izmantojot Amazon vai citas meklētājprogrammas? Kas tiek jautāts?
Un tad mākslīgais intelekts izveido kopainu un saka, ka pašlaik mums ir aptuveni 22% AfD vēlētāju, 15% zaļo vēlētāju utt.
utt. Un tāpēc vēlēšanas kļūst bezjēdzīgas, saka Klauss Švābs, kā jau Harari teica pirms daudziem, daudziem gadiem.
Tie ir uzbrukumi demokrātijai, jo mēs esam uzzinājuši, kas ir demokrātija.
Proti, tautas varas princips, ka tauta ievēl valdību, balsojot, balsojot.
Tagad tas tiek likvidēts.
Ne šie centieni, ne korporatīvās un globālistiskās ambīcijas apdraud demokrātiju.
Nē, tie esot labējie ekstrēmisti, saka kanclers Šolcs, brīvmūrnieks Šolcs, kuram patīk lasīt
lekcijas brīvmūrniekiem, piemēram, Hamburgā.
Ir pilnīgi skaidrs, par ko ir runa.
Tas ir tāpat kā Corona, runa ir par ierāmēšanu.
Runa ir par sistemātisku grupas dehumanizēšanu, kuru tajā brīdī vēlaties diskreditēt.
Vai jūs vēl atceraties Corona?
Antisociālu idiotu grupa.
Šādi tika apspriesti koronavīrusa demonstrētāji.
Idiots idiotu bariņa priekšā.
Tie bija runātāji vai ārsti, zinātnieki, kas uzdrošinājās teikt, ka gēnu
injekcija varbūt tomēr nav tik droša, jo tā ir eksperimentāla un nepārbaudīta.
Vai arī laterālie domātāji un pirmdienas gājēji mēģina sacelšanos.
Jo pirmdienas staigātāji ir miermīlīgi paziņojuši, ka mēs nevēlamies, lai mūs piespiež veikt gēnu injekcijas.
Tāpēc viņi vērsās pret valsti.
Galu galā valsts vēlējās ieviest Vācijā obligātu vakcināciju.
To viņš darīja Austrijā.
Tātad viņi bija valsts ienaidnieki.
Tās ir dzīvības,
ar kurām viņi spēlējas, slepkavības tēze.
Ikviens, kurš neveic vakcināciju, veicina vecmāmiņas un vectētiņa nāvi. Un veicina to, ka cilvēce vispār tiek iznīcināta.
Un mēs to zinām. Viņi nebija miera aktīvisti. Viņi nebija pamattiesību aktīvisti.
Tie nebija cilvēki, kas vēlējās aizstāvēt brīvību un pilsoniskās un cilvēktiesības.
Nē. Tie bija galēji labējie huligāni un vakcinācijas skeptiķi, t.i., traki cilvēki.
Desmitiem tūkstošu cilvēku Corona demonstrācijā.
Tādi bija virsraksti.
Vai arī sazvērestības teoriju piekritēji un koronas noliedzēji kļūst
aizvien vardarbīgāki.
Tas ir velnišķīgi nopietni.
Tādi bija virsraksti, tāds
bija rāmējums.
Tas pats tagad notiek pret AfD.
Deportācijai ir izstrādāts ģenerālplāns
- viss ir fiktīvs, viss ir meli.
Nekad nav runāts par deportāciju.
Ir pilnīgi skaidrs, kas šeit tiek spēlēts.
Un mēs zinām, kāda ir motivācija.
Un tagad es nokļūstu tur, kur šodien vēlos doties.
Notiek ekonomikas, Lielā pārkārtošana, mūsu dzīves reorganizācija.
Un es nevēlos kārtējo reizi skaidrot, kas ir inflācija
un ko tā ar mums dara.
Uncut-News vietnē es atradu video, kurā Anglijas Bankas vadītājs saka par inflāciju.
Un kas šeit ir noticis pēdējos gados.
Es to nevarētu pateikt labāk.
Aplūkosim to īsumā: Centrālā
banka ir zaudējusi kontroli pār
inflāciju, valdības
ir zaudējušas kontroli pār valsts finansēm.
Nav pārsteidzoši, ka tirgi uz to reaģē.
Kas bija atbildīgs par to, ka gan centrālā banka, gan
valdība zaudēja kontroli?
Manuprāt, interesanti, ka visas centrālās bankas Rietumos ir pieļāvušas to pašu kļūdu.
Un koronavīrusa laikā, kad ekonomika faktiski saruka bloķēšanas dēļ, centrālās
bankas nolēma, ka ir īstais laiks drukāt daudz naudas. 181 Un tā bija kļūda.
Tas izraisīja inflāciju.
Mums bija pārāk
daudz naudas par pārāk maz preču.
Rezultāts bija inflācija.
Tas bija paredzams,
tas tika prognozēts, un tas notika!
Videoklipā redzamais vīrietis ir Mervins Allisters Kings.
Šo vīrieti sauc arī par karali.
Un viņš bija Anglijas Bankas karalis, tā sakot.
Viņš bija Anglijas Bankas vadītājs.
Cilvēks, kurš pirms dažiem gadiem aizgāja pensijā ar pensiju fondu aptuveni 7 miljonu eiro apmērā.
No 2003. līdz 2013. gadam viņš vadīja vienu no svarīgākajām bankām - Anglijas Banku.
Un šajā videoklipā viņš ļoti skaidri stāsta un izskaidro, kas notika.
Iespējams, atceraties, ja tolaik pievērsāt uzmanību, ka ekonomisti un uzņēmējdarbības
eksperti izteica prognozes 2018. un 2019. gadam.
Es vēlos pieminēt divus vārdus, kas ir prognozējuši ekonomikas sabrukumu tieši 2020. gadā.
Viens no tiem bija bestselleru autors Marks Frīdrihs, bet otrs - Markus Krall.
Abi ir teikuši, ka 2020. gadā, iespējams, 2020. gada pavasarī, notiks neticams
akciju tirgus un ekonomikas sabrukums.
Taču tas nenotika, jo Corona to paveica pirmā.
Pavasarī, 2020. gada martā, tika ieviesti pirmie koronavīrusa slēgšanas pasākumi.
Un šajā fāzē, kā Kings ļoti labi apraksta šajā videoklipā, valstis,
centrālās bankas un naudas drukas preses drukāja naudu.
Viņi ir iepludinājuši naudu tirgos.
Viņi ir uzpumpējuši visu naudas piedāvājumu.
Un tas ir gluži kā ievārījuma sviestmaize.
Ja uz maizes uzsmērē biezu, labu ievārījumu, mēs izmantojam aprikožu ievārījumu,
un tas ir ļoti biezs, tāpēc tas neizplūst no maizes un jūs varat uzkost.
Ja šim ievārījuma katlam pievienosiet arvien vairāk cukura ūdens,
tas arvien vairāk sašķidrināsies.
Un tā kļūst arvien vairāk un vairāk, un jūs varat pārlaist apkārt, tā notecēs
no jūsu maizes, tā sašķidrināsies.
Tās vērtība ir mazāka, jo tās ir vairāk.
Ir vēl daudz kas cits,
un tad ir daudz naudas. Tomēr produkti paliek nemainīgi.
Reālos produktus un reālās vērtības pasaulē nevar palielināt simtkārtīgi ar vienu pogas pieskārienu.
Taču to var izdarīt ar naudas piedāvājumu.
Ja nauda kļūst aizvien masīvāka un produkti ir nemainīgi,
tad tās vērtība samazinās.
Un tad nāk šī Lielā atiestatīšana un pārdalīšana.
Un notiks tā, ka jūsu uzkrājumi, jūsu privātajā vai uzņēmuma kontā esošā
nauda kļūs arvien mazāk vērta.
Tā ir inflācija, ko mēs piedzīvojam.
Situācija kļūs daudz sliktāka.
Tas nozīmē, ka pat vidusslāņa pārstāvji, kuri joprojām uzskata, ka
ir labi aizsargāti ar otro māju un trim automašīnām, tiks atņemti.
Lielā atiestatīšana ir lielākā ekspropriācija cilvēces vēsturē.
Un kas būs tālāk?
Kas notiek tad?
Tad jūs varētu teikt, ka būs nekārtības.
Nē, tas nav plānots.
Nav plānots, ka tad atbildība būs jāuzņemas baņķieriem.
Nav plānots, ka tad politiķi tiks saukti pie atbildības.
Jo, tāpat kā šis krahs netika pieļauts, bet gan tika izmantots vīruss, lai tirgū varētu iepludināt
naudu, to neatzīstot, netiks pieļauts, ka inflācija kļūst arvien
sliktāka un sliktāka.
Tad valsts celsies un teiks - tagad es pieņemu ārkārtas risinājumu.
Es gūstu pamatienākumus.
Tomēr šis pamatienākums būs saistīts ar digitālo naudu.
Un šo digitālo naudu jūs saņemsiet kā pamatienākumu.
Un, ja jums šķiet, ka mēs esam pilnīgi apmaldījušies,
paskatieties uz Ķīnu.
Ķīnā notiekošo ir daudz vieglāk redzēt no Rietumu distances.
Ķīnieši jau sen vairs nesaprot, kas ar viņiem tiek darīts.
Bet mēs to joprojām varam redzēt.
Apskatiet Ķīnu.
Mēs ņemam Rongčengas pilsētu.
Rongčenga visiem iedzīvotājiem piešķir 1000 sociālā kredīta punktus.
Viņi saņem 1000 punktus.
Turklāt iestādes piemēro atskaitījumus par sliktu uzvedību, piemēram, ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumiem.
Vai arī par labu uzvedību tiek piešķirti punkti.
Piemēram, ja ziedosiet līdzekļus labdarībai, saņemsiet papildu punktus.
Vēlreiz atkārtoju: nākotnē pamatienākumus jūs saņemsiet, izmantojot digitālo naudu.
Melnās naudas vairs nav. Viss ir atrisināts kontā.
Jūs saņemat pamata ienākumus un punktus.
Un, ja jūs uzvedīsieties slikti, piemēram, balsosiet par nepareizo partiju, kritizēsiet
valdību vai vēlēsieties doties uz pret valdību vērstu demonstrāciju,
jums tiks atņemti punkti.
Un tas viss, izmantojot digitālo naudu. Un ar to saistītā sociālo kredītu sistēma.
Tas ir lielisks paņēmiens, lai kontrolētu visus citādi domājošos.
Un tas ir visas kampaņas, ko mēs pašlaik piedzīvojam, mērķis.
Ar to ir saistīts arī fakts, ka visi šie dati, protams, tiks pārbaudīti, izmantojot mobilā
tālruņa datus un citus biometriskos datus.
Ķīnā jau tagad ir tā - pat ARD kritiski ziņo, ka, ja jūs kā valdības kritiķis vēlaties
doties uz demonstrāciju Pekinā un tajā dienā notiek pret valdību vērsta demonstrācija,
jūs vairs nevarat iekļūt metro, jo jau esat reģistrēts kā valdības
kritiķis.
Un šis valdības kritiķis šajā dienā nevar izmantot metro, lai neviens
neierastos uz demonstrāciju.
Vai tas nav lieliski ģeniāli?
Un tagad atgriežamies pie demonstrācijām pret labējiem.
Ja valsts kampaņa, un daudzi cilvēki joprojām atceras šīs
VDR kampaņas, vienota fronte pret labējiem.
Ja valsts kampaņa ir vienota fronte pret labējiem, ja visi dodas gājienā pret labējiem, tad nākotnē visiem būs jāpiedalās.
Jo tie, kas tur atrodas tagad, daudzos gadījumos jau ir atkarīgi no valsts.
Viņus instrumentalizē valsts, viņus vienkārši var izsaukt sistēma.
Ja esat sistēmas skolotājs vai ierēdnis, tad jums var vienkārši pateikt, ka pirmdiena
ir brīvdiena un mēs dosimies uz demonstrāciju.
Un tad jums ir jādodas viņiem līdzi, jo citādi jūs zaudēsiet darbu.
Un, protams, ir vēl citi eskalācijas līmeņi.
Jo viena lieta ir tā, ka jums tiek atņemti punkti, bet, piemēram, Ķīnā ir melnais saraksts.
Ķīnā mēs varam salīdzinoši skaidri redzēt, kas tur notiek.
Ķīnā ir melnais saraksts.
Viens no tiem ir tāds, ka jūsu sociālā kredīta punkti tiks anulēti, ka jums var tikt uzlikts
naudas sods, ka jūs varat saņemt mazāk naudas.
Otrs ir melnais saraksts.
Piemēram, to var saņemt, ja vienkārši nesamaksājat valsts sodu.
Ja jūs teiksiet, ka man ir uzlikts naudas sods par masku pārbaudi, bet es nevēlos to maksāt,
es mēģināšu iesniegt prasību tiesā vai sēdēt, es neredzu, ka varu maksāt šo naudas
sodu, valdība jūs iekļaus melnajā sarakstā, un tad jūs tiksiet vajāts.
Sliktākajā gadījumā, un es to paredzu, pēc Lielās atmodas jums ne
tikai atteiks jebkādus maksājumus, bet jūs vienkārši paņems.
Tās tiks paņemtas. Un tā ir pēdējā dimensija.
Un, piemēram, ja mēs paskatāmies, kādi sodi tiek piespriesti politiskajiem disidentiem Vācijā
vai Austrijā, ja viņi tiek apsūdzēti par noraidošu attieksmi pret valsti vai par valsts nodevību
- faktiski notiek tiesas prāvas par valsts nodevību pret cilvēkiem, kuri internetā ir ievietojuši
kādas muļķības -, tad viņi saņem tikpat augstu sodu.
Tas ir 10, 20 gadi cietumā. Ne savādāk ir arī Ķīnā.
Ne savādāk ir arī Ķīnā.
Un kritiķi tiks uzklausīti.
Tā ir dimensija.
Ja, piemēram, Ķīnā vilcienā atskaņosiet mūziku pārāk skaļi, nākotnē, izmantojot sociālo punktu
sistēmu, jums var tikt atņemtas noteiktas tiesības.
Tad vairs nevarēsiet rezervēt lidojumu vai iegādāties, piemēram, vilciena biļeti.
Ja jau esat iepazinušies ar Ķīnas situāciju šodien, varat par to izlasīt.
Nesen Hārvarda universitātē tika veikts pētījums, kurā konstatēts, ka Hārvarda
universitāte sadarbībā ar kādu Ķīnas uzņēmumu veica pētījumu Ķīnā.
Viņi konstatēja, ka 93% ķīniešu, t. i., 93% aptaujāto, ir apmierināti ar Ķīnas komunistiskās
centrālās valdības darbu.
93% piekrišana.
Rietumu demokrātijas un Rietumu valdības to pat iedomāties nevar.
Bet kāpēc tas tā ir?
Kāpēc?
Notingemas Universitātes politologs Andreass Fulda (Andreas Fulda) saka,
ka Ķīnā ir ļoti politizēta valsts un politizēta sabiedrība.
Un Ķīnas iedzīvotāji šajā sistēmā zina, kā godīgi runāt par riskiem.
Tāpēc ir skaidrs, ka šajās intervijās patiesība nemaz netiek atklāta.
Kāpēc jums vispār vajadzētu stāstīt patiesību svešiniekam, kuru nepazīstat
un par kuru nezināt, kur šī informācija nonāks?
Kāpēc mums vajadzētu atklāti kritizēt totalitāro sistēmu, ja
mēs zinām, ka tā ir bīstama?
Un ikviens, kurš ieņem valsts amatu, ir ļoti stingri orientēts uz valdības ierāmēšanu.
Tā tas vienkārši ir, jo jūs vēlaties būt atkarīgi no valdības, jūs vēlaties,
lai jums arī turpmāk būtu darbs.
Piemēram, socioloģe Saltanata Janenova (Saltanat Janenova), kas strādā Bristoles
Universitātē Anglijā, par Ķīnu un citām totalitārām sistēmām saka:
Nedemokrātiskos apstākļos valsts amatpersonas nelabprāt atklāti pauž savu viedokli un parasti
runā saskaņā ar valsts propagandas "scenārijiem".
Pašlaik tā, šķiet, ir vērsta tikai pret AfD. Protams, tie politiķi, kuri tagad no tā
var gūt nelielu politisku labumu, to izmantos.
Tas ir pilnīgi skaidrs.
Taču šķiet, ka tas ir vērsts tikai pret AfD.
Šķiet, ka runa ir tikai par labējiem un kreisajiem.
Runa ir par to, ka Lielā atiestatīšana aizsāks attīstību, kas novedīs
pie visu iedzīvotāju grupu izstumšanas.
0,001 % paliks augšgalā. Viņi paplašinās savu varu. Pārējie tiks ekspropriēti.
Un runa ir par to, ka šajā procesā lielās korporācijas, miljardiem dolāru
lielās korporācijas, arvien vairāk saplūdīs
ar valsti, ka tās apvienos varu.
Nevajadzētu domāt, ka Vācijas valdība un Amazon cīnīsies savā starpā, bet drīzāk,
ka šīs publiskā un privātā sektora partnerības būs arvien vairāk saistītas.
Es par to runāju iepriekšējā programmā.
Un katru gadu Pasaules ekonomikas forumā Davosā arvien intensīvāk tiek apspriests, ka šai saplūšanai jānotiek ātrāk.
Tieši par to ir runa.
Un runa ir par to, kā ierāmēt, uzbrukt un nostumt
malā tos, kas pret šo kluso pārņemšanu iestājas.
Tas ir iepriekš ieprogrammēts smadzenēs:
Ir sistēma, tā ir laba, tā par jums rūpējas, jums nekā nebūs, jūs būsiet laimīgi.
Un ir oponenti, kuri to nevēlas, kuri ir pret to.
Sistēma, pretinieks.
Sistēma un ienaidnieki.
Labais pret ļauno.
Tagad tas ir iepriekš ieprogrammēts.
Šis ir process, ko mēs esam intensīvi piedzīvojuši pēdējos gados.
Šodien tā ir AfD. Vēl pirms divām nedēļām tie bija lauksaimnieki.
Traktora vadīšana acīmredzot padara jūs par stulbu.
Vai dakšu pūlis.
Tas ir ierāmējums.
Cilvēki, kas dumpojas, ir nomelnojami.
Tie, kas uzmundrina valdību, tāpat kā tagadējie demonstranti, tiek slavēti līdz debesīm.
Kāda ir tā apņemšanās ievērot demokrātiju, ja valsts, kanclers, mediji, izglītības iestādes un
pat Satversmes aizsardzības biroja vadītājs saka: "Jā, lūdzu, ejiet un demonstrējiet
par mūsu demokrātiju.
Kas ir mūsu demokrātija?
Kam tā pieder - mūsu demokrātijai?
Taču tam nav nepieciešams daudz.
Bet, ja jūs zināt, ka jūs tiksiet notiesāts, ka jūs tiksiet piekauts par to, ka piedalāties demonstrācijā
kā lauksaimnieks vai kā cilvēks, kurš rūpējas par pamattiesībām, tad jums ir vajadzīga drosme.
Un šis rāmējums ir paredzēts, lai izdzītu to no cilvēku prāta.
Šodien ļaunie galēji labējie AfD, vakar - zemnieki, pirms tam tie bija cilvēki,
kas neatbalstīja karstuma histēriju, kas
neticēja, ka mēs piedzīvojam karstāko vasaru pēdējo miljonu gadu laikā, vai kas neslimoja
no ziemas karstuma, un, protams, pirms tam tie
bija tā sauktie koronas noliedzēji.
Cilvēki, kuri nevēlējās, lai viņiem tiktu veikta eksperimentāla gēnu injekcija.
Viņi vēlējās, lai pamattiesības un pamatbrīvības nebūtu apspriežamas.
Arī viņi bija labējie ekstrēmisti, viņi bija sazvērestības teoriju piekritēji.
Tas vienmēr ir viens un tas pats rāmējums.
Tagad runa ir par cilvēku smadzeņu programmēšanu - draugs pret ienaidnieku.
Jo, kad šis process būs pabeigts, kad būs pabeigta Lielā atiestatīšana, iestāsies
pilnīga digitālā verdzība.
Un tad vairs nevajadzētu aizbraukt.
Un tad cilvēkiem instinktīvi būtu jāzina, ka viņi izvēlas sistēmu.
Svarīgākais ierocis šajā cīņā ir propaganda.
Tā ir plašsaziņas līdzekļu absolūtā vara.
Tas ir tas, ar ko mēs esam saskārušies pēdējos gados.
Šī plašsaziņas līdzekļu vara, kas vēlas mums pateikt, kas ir labs un kas slikts.
Kas nosoda ikvienu.
Visspēcīgākais ierocis šajā konfliktā ir plašsaziņas līdzekļu vara, propaganda.
Un visspēcīgākais brīvības kustības ierocis ir opozīcija pret to.
Ir parādīt, ka kaut kas nav kārtībā.
Kaut kas tiek darīts.
Viņi cenšas manipulēt ar mūsu smadzenēm, izmantojot viltīgas taktikas.
Tāpēc cīņa pret šo izlīdzināšanu ir izšķirošā cīņa šajos laikos.
Tāpēc publiskie paziņojumi un demonstrācijas ir ārkārtīgi svarīgi.
Jo tas parāda, ka joprojām ir cilvēki, kuri nevēlas, lai tos sinhronizē.
Joprojām ir cilvēki, kas nevēlas diktatūru.
Kas demokrātiju saprot kā viedokļu daudzveidību.
ka jāapmainās ar labākajiem viedokļiem.
Un tad ļaujiet cilvēkiem spriest, kas ir labs un kas slikts.
Mēs uzskatām, ka cīņa pret šo globalizācijas sinhronizāciju
ir izšķirošā cīņa.
Un globālisti ir pierādījuši, ka mums ir taisnība.
Par savu galveno darba kārtību izvirzot cīņu pret dezinformāciju.
Šogad un nākamgad.
Viņi ierosinās tiesību aktus.
Viņi uzbruks brīvajiem un alternatīvajiem plašsaziņas līdzekļiem.
Viņi uzbruks plašsaziņas līdzekļu veidotājiem.
Viņi centīsies darīt visu, lai panāktu savu Lielo atiestatīšanu.
Jo viņi zina, ka, ja brīvības kustība būs veiksmīga, ja izdosies cilvēkus satriekt no šīs
nomoda komas, ja izdosies likt viņiem saprast, ka tas skar arī viņus, ka uz spēles ir likta
viņu brīvība, tad spēle būs beigusies.
Tad spēle ir beigusies, un tad Lielā atsākšana ar visiem tās distopiskajiem
plāniem netiks īstenota, jo tiem ir
nepieciešama masu piekrišana.
Šo procesu nav neiespējami apturēt.
Nekādā gadījumā.
Ir reāli, ka 2024. gadā mums izdosies panākt izrāvienu šajā jomā.
Taču mums tas ir jādara visiem.
Katram ir jādomā par to, ko viņš var darīt.
Kā plašsaziņas līdzekļu veidotāji, kā žurnālisti, mēs varam tikai garantēt, ka cīnīsimies ar
visiem spēkiem.
Mēs nekad nepieļausim, ka mūs apklusina.
Mēs darīsim visu iespējamo, lai glābtu demokrātiju un brīvību, lai saglabātu cilvēku pamattiesības, jo
tieši tāpēc tās ir pamattiesības.
Dariet savu daļu.
Es ticu, nē, es zinu, ka, ja mēs dosim visu no sevis, mēs varam apturēt mūsu brīvību iznīcināšanu un mūsu nākotnes veidošanu!