Az ausztrál Julian Assange-t már négy és fél éve tartják fogva a londoni Belmarsh szigorúan
őrzött börtönben.
Prof.
Nils Melzer, az ENSZ korábbi kínzásokkal foglalkozó különmegbízottja - ártatlan és ezért jogellenes.
Melzer a genfi Nemzetközi Humanitárius Jogi és Emberi Jogi Akadémia emberi
jogi tanszékének vezetője, valamint a Glasgow-i Egyetem nemzetközi
jogi professzora.
2010-ben Julian Assange internetes platformján, a Wikileaksen keresztül olyan anyagokat tett közzé, amelyek
többek között bizonyítékokat szolgáltattak az USA által az iraki háború során elkövetett háborús bűnökről.
Ahelyett, hogy az igazságszolgáltatás lépéseket tett volna a bizonyítékok kivizsgálására és a bűncselekmények
megbüntetésére, az amerikai kormány valóságos hajtóvadászatot indított Assange ellen.
Az USA például kiadatási kérelmet nyújtott be az Egyesült Királyságnak, miután a média
egyik globális lejárató és hazugságkampányt a másik után indította el Assange ellen.
Jogellenes letartóztatása előtt Assange Ecuador londoni nagykövetségén kért
védelmet a politikai üldöztetés ellen.
Ezt a védelmet 2019-ben visszavonták.
A brit hatóságok ezután erőszakkal elrabolták őt a nagykövetségről.
Ezután a londoni Belmarsh szigorúan őrzött börtönben
raboskodott a mai napig.
A brit bíróságok mostanra elbírálták az USA kiadatási kérelmét.
Első fokon egy brit bíróság úgy döntött,
hogy Assange nem adható ki.
Ezt követően azonban nem engedték szabadon.
Amikor az USA fellebbezett az ítélet ellen, a kiadatási kérelemnek
másodfokon helyt adtak.
A végső meghallgatásra a brit Legfelsőbb Bíróság legfelsőbb fokán kerül
sor 2024. február 20-án és 21-én.
Prof.
Nils Melzer az ENSZ kínzásokkal foglalkozó különleges jelentéstevőjeként foglalkozott az Assange-üggyel.
Mint a nyugati világban az emberek többsége, ő is bízott a jogállamiságban
és a szabad sajtóban.
Ezért kezdetben nem volt hajlandó belekeveredni Julian Assange ügyébe.
Meg volt győződve arról, hogy Assange erőszaktevő és nárcisztikus;
ahogy azt a média állítja.
Csak amikor meglátogatta Assange-t a börtönben, és utánanézett a tényeknek, akkor látott át
az érintett államok, az igazságszolgáltatás és a média megtévesztő manőverein, és
kezdte meglátni az ügyet annak, ami valójában:
egy politikai üldözés történetének.
Az ügy felülvizsgálata során többek között a következő szempontok váltak világossá számára:
1. A londoni Belmarsh börtönben bizonyíték volt a pszichológiai kínzásra.
2.
Svédországban és az Egyesült Királyságban több bíróság is megsértette a törvényt, annak ellenére, hogy egyértelmű felmentő bizonyítékokat találtak.
3. A tömegtájékoztatási eszközök világszerte Assange egyoldalúan negatívan ábrázolt.
4.
A nemi erőszakkal kapcsolatos összes vád érvénytelenítése után a tömegmédia ennek ellenére alig kampányolt Assange rehabilitálásáért
és az amerikai háborús bűnök nyilvánosságra hozataláért.
A következő kérdések merülnek fel:
Vajon a bíróságok által a törvények elhajlása és a tömegmédia által az Assange-ügyben elkövetett
rágalmazás csak egy szerencsétlen egyéni sors?
Vagy vannak más példák is arra, hogy valakit, aki bűncselekményt jelent vagy
sérelmekkel foglalkozik, az igazságszolgáltatás és a média
hirtelen bűnözővé változtat?
Különösen a koronavírus-válság mutatta meg, hogy a jog elhajlása az Assange-ügyben és a
média rágalmazása nem elszigetelt eset.
Inkább az igazságszolgáltatás és a média rendszerszintű kudarcáról van szó.
Íme néhány példa a nemrégiben sugárzott "Justizbankrott" című műsorból a rendkívül
népszerű és elkötelezett orvosokról, akik közül néhányan nyilvánosan bírálták
a corona-intézkedéseket, és akiket ezért
az igazságszolgáltatás megbüntetett: - Dr. Bianca Witzschel:
11 hónapja előzetes letartóztatásban van
hamis maszkbizonyítványok kiállításának vádjával,
84 hozzátartozó és beteg házkutatása,
tárgyalás a szigorúan őrzött szárnyban,
az orvost bilincsben mutatják be, 40
tárgyalási napot terveznek - a büntetés
nem lehet figyelmen kívül hagyni - Dr. Rolf Kron:
Próbaidőre és 10 000 eurós pénzbírságra ítélték állítólagos hamis
maszktanúsítványok kiállítása miatt, ideiglenesen eltiltották
a szakmájától, számláját 15 hónapra zárolták
- Dr. Martin Bündner:
A bíróság pénzbüntetésre ítélte Dr. Heinrich Habigot, mert állítólag
hamis bizonyítványokat állított ki gyermekek és serdülők számára, miután a tömegtájékoztatási
eszközök tömegesen előítéletekkel és rágalmakkal illették:
11 hónapig tartották előzetes letartóztatásban hamis oltási bizonyítványok miatt, vádemelés vagy ítélet nélkül, noha a törvény csak 6 hónapos
előzetes letartóztatást engedélyez, kivéve indokolt, súlyos, kivételes esetekben.
- Dr. Bodo Schiffmann:
Két házkutatást kellett elviselnie a Corona-politika kritikája miatt, 81 000
beteg aktáját lefoglalták, ami az anyagi tönkremenetelét jelentette.
- Dr. Ronald Weikl: több
mint 1000 esetben vádolták meg állítólagosan hamis maszktanúsítással.
Mivel be tudta bizonyítani a hosszú távú maszkviselés egészségkárosító
hatásait, a vádakat ejtették.
Ennek ellenére 20 000 eurós pénzbírságra ítélték a rendszerrel szembeni hűtlenség miatt.
A bíró szerint az ügy orvosi tényei irrelevánsak voltak.
- Prof. Dr. Stefan Hockertz: olyan tényeket hozott a koronával kapcsolatban, amelyek nem feleltek meg a kormány politikájának.
Következmény: házkutatás, teljes vagyonának befagyasztása állítólagos adócsalás miatt.
- Dr. Jens Bengen: nyilvánosan felszólalt a koronavírus elleni védőoltás és az arcvédő maszkok ellen.
Az ügyészség és az orvosi kamara által folytatott vizsgálatok, valamint az állandó rágalmazás;
Letartóztatták és zárt intézetbe zárták, ahol hivatalosan
öngyilkosságban halt meg - Dr. Monika Jiang:
Két év börtönbüntetésre ítélték, eltiltották a szakma gyakorlásától és pénzbírsággal sújtották maszktesztelés miatt.
Még a gyakorló asszisztenst is megbüntették.
Időközi következtetés:
Annak ellenére, hogy bebizonyosodott, hogy a hosszú távú maszkviselés káros egészségügyi
következményekkel járhat, olyan ügyvédek, akik maguk nem orvosok, olyan egészségügyi
szakemberek ellen lépnek fel, akik őszintén a legjobbat akarták a betegeiknek.
Az Assange-ügyhöz hasonlóan a médiában sem volt felháborodás e botrányos ítéletek miatt.
A legjobb esetben semlegesen, sokszor rémhírekkel, a vádlottakat előítéletesen
vagy ferde fényben feltüntetve számoltak be róluk.
Az orvosok mellett fontos nyomozók is belekeveredtek az igazságszolgáltatásba.
2021 decemberében Gerhard Wisnewski oknyomozó újságírónak hamis ürüggyel
házkutatást kellett elviselnie.
Az oldalirányú gondolkodás frontembere
Michael Ballweg több mint 9 hónapig volt előzetes letartóztatásban, amíg a bíróság úgy döntött, hogy a legtöbb vádpont túl sovány ahhoz, hogy tárgyalást tartsanak.
A koronavírus elleni intézkedések legismertebb kritikusa, Prof. Dr. Sucharit Bhakdi - aki
nyugdíjazásáig a mainzi Johannes Gutenberg Egyetem Orvosi Mikrobiológiai és Higiéniai Intézetének
professzora és elnöke, valamint az "Orvosi Mikrobiológia és Immunológia" című orvosi folyóirat
főszerkesztője volt - ellen is jogi lépéseket tettek, és vádat emeltek ellene állítólagos
népfelbujtás és antiszemitizmus miatt.
Bár első fokon felmentették [www.kla.tv/26149], az ügyészség fellebbezett
a döntés ellen.
Bhakdi sokáig nagy tiszteletben álló személyiségnek számított.
2005-ben megkapta a Rajna-vidék-Pfalz tartományi érdemrendet, és számos kitüntetést
kapott különböző egyetemektől.
Az MRNA-oltással kapcsolatos kritikus kijelentései miatt a média súlyosan
rágalmazta őt, mint "esküdözőt", "koronatagadót" stb.
Ezek a példák világosan mutatják, hogy az igazságszolgáltatás és a vezető média, mint az állam úgynevezett
3. és 4. hatalma, nem a politikától függetlenül működik, hanem nyilvánvalóan összefonódik azzal.
A hatalmi ágak szétválasztása láthatóan legfeljebb csak részben működik.
A következő kérdések merülnek fel:
1. Mi az oka az igazságszolgáltatás és a média, mint az állam harmadik és negyedik
hatalmának rendszerszintű kudarcának?
2) Miért nem teljesítette az igazságszolgáltatás és a média olyan kevéssé a kötelességét, hogy valódi igazságszolgáltatást
és tisztességes, átfogó tudósítást biztosítson a politikailag robbanásveszélyes ügyekben?
Ezekre a kérdésekre választ kaphatunk, ha megvizsgáljuk a vezető médiumok összefonódását
a politikával és a nagy pénzvilággal.
Az úgynevezett Bilderberg-konferencián például a tömegmédia képviselői minden évben zárt
ajtók mögött találkoznak az üzleti vezetőkkel, a nagy pénzvilággal, az arisztokráciával
és a politikai döntéshozókkal.
De nem azért, hogy beszámoljon a megbeszéléseikről és megállapodásaikról.
Ezzel szemben a jelenlévő média is köteles teljes
hallgatásra a tartalmakról.
Akkor mi értelme van a részvételüknek, ha nem tesznek jelentést?
Befolyásolják a közvéleményt a konferencián elfogadott célok irányába, amelyeket
részletesen kifejtettünk a "Bilderberg Csoport - a titkos
árnyékkormány?" című műsorunkban.
Ahhoz, hogy megértsük ennek a befolyásnak a mértékét, érdemes megnézni,
hogy mely médiumok vettek már részt ezeken a konferenciákon:
USA: Washington Post, New York Times, Foreign Affairs, Bloomberg, The Wallstreet Journal,
Newsweek International, Thomson Magazine Kanada: National
Post, CB Media Ltd, Canadian Business, Le Devoir, The Globe and Mail Nagy-Britannia: The
Times, The Economist, The Financial Times, Sunday Times, The Observer, Daily
Telegraph Franciaország: Le Monde, Le
Figaro, Les Echo's, L'Obs, Le Point, Valeurs Actuelles Németország: Axel Springer
Verlag, Burda Verlag, Die Zeit, Süddeutsche Zeitung Ausztria: Standart Media AG Svájc:
Ringier Inc, Tamedia AG Spanyolország:
El Pais, Prisa Media Portugália:
Jornal Expesso Olaszország: Corriere
della Sella, La Stampa és
Domani című újságok, RAI TV, LA7 TV televíziós csatornák Írország:
Irish Times Hollandia: NRD.
Handelsblad Svédország: Svenska Dagbladet és Dagens Nyheter
Dánia: Weekendavisen, Politiken és Berlingske Tidende Norvégia: Aftenposten
Finnország: Helsingin
Sanomat - Finnország legnagyobb napilapja Izland: Morgunbladid
Görögország: Kathimerini
Törökország: Hürriyet
A világ vezető médiumai és a világ legfontosabb döntéshozói közötti ilyen összefonódások
fényében nem meglepő, hogy a Julian Assange ügyéről szóló tudósítások is tétovák.
Végül is ezeken a konferenciákon azok az erők is részt vesznek, amelyek segítettek megszervezni a háborúkat - például
az iraki háborút - és profitálnak ezekből a háborúkból, mint például a BlackRock, amelyek mindegyike
részt vesz a legnagyobb fegyvergyártó cégekben.
Nyilvánvaló, hogy az igazságszolgáltatás is részese ezeknek az összefonódásoknak, még
akkor is, ha nincs jelen az ilyen konferenciákon.
A szövetségi alkotmánybíróság elnökének, Stephan Harbarthnak a példája,
akit a "Die Akte Stephan Harbarth" című műsorban részletesen vizsgáltak, azonban világosan
mutatja, hogyan működnek ezek a hálózatok.
Mielőtt a szövetségi alkotmánybírósághoz került, Harbarth 30 évig aktív CDU-s politikus
volt. Emellett a Yale Egyetemen tanult, egy elit káderiskolában, ahol néhány kézzel kiválasztott
diákot tanítottak, és ahol minden bizonnyal fontos kapcsolatokra tehetett szert.
Ügyvédként abban az ügyvédi irodában képviselte a nagyvállalatokat, amely a
cum-ex csalási ügyleteket is kidolgozta.
Képviselősége alatt Harbarth magas, csak 2016-ban több mint egymillió eurós
többletjövedelemhez jutott, amelynek eredete ismeretlen.
Harbarthot a politikusok nevezték ki alkotmánybírónak, noha nem
volt bírói tapasztalata, és nem volt alkotmányjogi szakember.
Vezetése alatt csak a 2020-as koronavírus elleni szövetségi kormányzati intézkedések
ellen 239 alkotmányjogi panaszt nyújtottak be, amelyek közül mindössze
háromnak adtak helyt.
Harbarth előéletét tekintve ez aligha meglepő.
Feltételezhető, hogy más országokban is a politikusok jó kapcsolatokkal
rendelkező embereket juttatnak a legmagasabb bírói tisztségekbe.
Ha valaki az alsóbb szintekről valóban elszakad, ugyanarra a sorsra jut, mint Christian Dettmar weimari
családjogi bíró, aki két iskolában is eltörölte a maszkviselési kötelezettséget.
Házkutatást rendeltek el ellene, elkobozták a számítógépét és a mobiltelefonját, őt magát pedig elítélték
az igazságszolgáltatás akadályozása miatt, és felfüggesztették bírói tisztségéből.
Nagyon kérdéses, hogy Julian Assange képes lesz-e még egy szabad életet élni ezzel a
beszivárgott igazságszolgáltatással szemben.
Bátor oktatói munkája miatt a nagyhatalmú pénzügyi érdekcsoportok - például a Bilderbergerek
- célkeresztjébe került, akik úgy látják, hogy ez veszélyezteti napirendjük
megvalósítását.
De éppen ezek az érdekcsoportok, mint például a Bilderbergerek vagy a WEF, bizonyíthatóan rengeteg
pénzt keresnek minden háborúból, minden világjárványból és minden válságból.
Egyértelműen polipként tartják markukban az igazságszolgáltatást és a tömegtájékoztatást
világszerte, így azok már nem tudják ellátni a megbízatásukat.
Assange és a többi említett személy sorsát felhasználva az egész világnak meg akarják
mutatni, hogy mi történik azokkal, akik felvilágosító kutatásaikkal és publikációikkal
veszélyeztetik aljas céljaik elérését.
Mindenkinek meg akarják mutatni: "Ne utánozd őket, különben te is így végzed."
Egy nyilvános beszédében Nils Melzer professzor, az ENSZ korábbi különmegbízottja leírta,
hogy Assange titkos dokumentumainak és videóinak közzététele hogyan
világított rá az amerikai kormány háborús bűneire.
Ez rávilágított arra is, hogy a törvény álcája alatt megsértették a törvényt,
és súlyosan megsértették az emberi jogokat.
De aztán fordult a kocka, és Julian Assange került reflektorfénybe.
A média csak a jelleméről és a hibáiról beszélt, az amerikai kormány nevében elkövetett
bűncselekményekről már nem.
A rengeteg bizonyíték ellenére senkit sem vontak felelősségre.
Ehelyett azokat, akik leleplezik az atrocitásokat, most bűnözőként üldözik.
Julian Assange felfedte a kínzásokat, de most őt magát is kínozzák.
Beszédében az ENSZ különmegbízottja joggal ítéli el ezt a visszaélést, és arra
biztat mindenkit, hogy fordítsa figyelmét a valódi bűnözőkre:
"Úgy gondolom tehát, hogy itt az ideje, hogy bekapcsoljuk a saját fényszóróinkat, és a szobában
lévő elefántra [azaz a valódi bűnözőre] irányítsuk őket, és abbahagyjuk a vitát
egy olyan ember személyiségéről, aki többet tett a társadalom szolgálatában,
mint amennyit kell.
Eljött az idő, hogy felismerjük, miről is van szó.
Nem engedhetjük meg magunknak, hogy ellenőrizetlen hatalommal rendelkező államok legyenek.
Az emberek nem tudnak megbirkózni az ellenőrizetlen hatalommal.
Ezért van a hatalmi ágak szétválasztása, ezért hoztuk létre a kölcsönös
ellenőrzés rendszerét.
De ezek az ellenőrző szervek, az állam és a kormányzat ezen ágai hajlamosak összejátszani
egymással, ha nem ellenőrizzük őket.
Ezért van a szabad sajtó, amelynek éppen ez a feladata.
De az a sajtó, amelyik ezt nem teszi meg, nem szabad.
Ez egyáltalán nem sajtó.
Ez csak a kormányok PR-részlege.
Ezért a Wikileaks megjelenése csak természetes következménye annak,
hogy a média nem végzi a munkáját.
Mert valakinek tájékoztatnia kell a nyilvánosságot és felhatalmazást kell adnia neki.
És most rajtunk múlik, hogy belépjünk a résbe.
Igen, Julian Assange-ról van szó.
De ez még inkább rólatok, a gyermekeitekről és a családotokról szól.
Húsz év múlva is úgy érzi majd, hogy megtudhatja az igazságot
arról, hogy mit csinál a kormánya?
Vagy ezután bűncselekmény lesz, ha tájékoztatjuk Önt arról, hogy a kormánya mit csinál
az Ön adóforintjaiból más embereknek, akik nem vétkesek
semmiféle szabálysértésben.
Tehát rajtunk múlik, nekünk kell kezünkbe venni a saját fényszóróinkat,
és az elefántra irányítani őket."
A program végén szeretnénk megmutatni egyszerű, de nagyon hatékony módszereket,
amelyekkel mindenki léphet a résbe, vagy világíthat az elefántra - azaz a tényleges
bűnözőre -: 1. emelje fel a hangját, és ossza
meg ezt a háttérinformációt mindazokkal a környezetében, akik még
nem tudnak róla.
2. terjeszteni Ön rendszeresen látogatja Kla. TV-műsorok az érdeklődők számára.
3. Adja tovább a Stimme und Gegenstimme - röviden S&G - ingyenes, internet-független és
heti rendszerességgel megjelenő oktatási újságunkat a környezetében élőknek.
4. vegyenek részt a Julian Assange szabadon bocsátását követelő tüntetéseken.
→ Időpontok a következő linkek alatt: Így
Ön is hozzájárulhat ahhoz, hogy fényt derítsenek és lehetővé tegyék az emberek számára,
hogy megalapozott véleményt alkossanak.
Ha Önök, kedves nézők, nem haboznak, hogy részt vegyenek ebben, a világméretű fényteremtés
láncreakciója fog kialakulni.
És akkor az elefánt ideje a sötétben véget ér.