Austrālietis Džulians Asanžs jau četrarpus gadus atrodas Belmāršas stingras drošības
cietumā Londonā.
Tomēr, pēc prof.
Nils Melzers, bijušais ANO īpašais ziņotājs par spīdzināšanu - nevainīgs un tāpēc nelikumīgs.
Melzers ir Starptautisko humanitāro tiesību un cilvēktiesību akadēmijas Cilvēktiesību
katedras vadītājs Ženēvā un Starptautisko tiesību profesors Glāzgovas
Universitātē.
2010. gadā Džulians Asanžs savā interneta platformā Wikileaks publicēja materiālus,
kuros cita starpā bija sniegti pierādījumi par ASV kara noziegumiem Irākas kara laikā.
Tā vietā, lai tiesu vara sāktu rīkoties, lai izmeklētu šos pierādījumus un
sodītu par šiem noziegumiem, ASV valdība ir sākusi īstas Asanža medības.
Piemēram, ASV ir iesniegusi izdošanas pieprasījumu Apvienotajai Karalistei pēc tam, kad
pret Asanžu tika uzsākta viena globāla mediju nomelnošanas un melu kampaņa pēc otras.
Pirms nelikumīgā aresta Asanžs bija meklējis aizsardzību no politiskas vajāšanas
Ekvadoras vēstniecībā Londonā.
Šī aizsardzība tika atcelta 2019. gadā.
Pēc tam Lielbritānijas iestādes pielietoja spēku, lai viņu nolaupītu no vēstniecības.
Pēc tam viņš līdz pat šai dienai atradās ieslodzījumā Londonas Belmāršas cietumā
ar maksimālo drošības režīmu.
Lielbritānijas tiesas ir izskatījušas ASV izdošanas pieprasījumu.
Pirmajā instancē Lielbritānijas tiesa nolēma,
ka Asanžu nedrīkst izdot.
Tomēr pēc tam viņš netika atbrīvots.
Kad ASV pārsūdzēja šo spriedumu, izdošanas lūgums tika apmierināts
otrajā instancē.
Galīgā tiesas sēde tagad notiks Lielbritānijas Augstākajā tiesā
2024. gada 20. un 21. februārī.
Prof.
Nils Melzers nodarbojās ar Asanža lietu kā ANO īpašais referents spīdzināšanas jautājumos.
Tāpat kā vairums cilvēku Rietumu pasaulē, arī viņš uzticējās
tiesiskumam un brīvai presei.
Tāpēc viņš sākotnēji nevēlējās iesaistīties Džuliana Asanža lietā.
Viņš bija pārliecināts, ka Asanžs ir izvarotājs un narciss; kā
apgalvo plašsaziņas līdzekļi.
Tikai tad, kad viņš apmeklēja Asanžu cietumā un izpētīja faktus, viņš saskatīja
iesaistīto valstu, tiesu iestāžu un plašsaziņas līdzekļu maldinošos manevrus
un sāka saprast, kas tas patiesībā ir -
politiskas vajāšanas stāsts.
Lietas izskatīšanas laikā viņam kļuva skaidri redzami arī šādi aspekti:
1. Londonas Belmāršas cietumā bija pierādījumi par psiholoģisku spīdzināšanu.
2.
Vairākas tiesas Zviedrijā un Apvienotajā Karalistē ir konstatējušas likuma pārkāpumus, neraugoties uz skaidriem attaisnojošiem pierādījumiem.
3. Plašsaziņas līdzekļi visā pasaulē ir Asanžs tiek attēlots vienpusēji negatīvi.
4.
Pēc tam, kad visas apsūdzības izvarošanā tika atzītas par nederīgām, plašsaziņas līdzekļi tomēr gandrīz nemaz neiestājās
par Asanža reabilitāciju un ASV kara noziegumu publiskošanu.
Tagad rodas šādi jautājumi:
Vai tas, ka Asanža lietā tiesas ir pieļāvušas likumu pārkāpumus un plašsaziņas līdzekļi ir nomelnojuši neslavas
celšanu, ir tikai neveiksmīgs individuāls liktenis?
Vai ir kādi citi piemēri, kā tieslietu sistēma un plašsaziņas līdzekļi
cilvēku, kurš ziņo par noziegumu vai izsaka sūdzības, pēkšņi
pārvērš par noziedznieku?
Īpaši koronavīrusa krīze ir parādījusi, ka likuma pārkāpumi Asanža lietā un plašsaziņas līdzekļu veiktā
neslavas celšana nav atsevišķs gadījums.
Drīzāk tā ir tiesu sistēmas un plašsaziņas līdzekļu sistēmiska kļūda.
Lūk, daži piemēri no nesen pārraidītā raidījuma "Justizbankrott" par
ārkārtīgi populāriem un apņēmīgiem ārstiem, no kuriem daži publiski
kritizēja korona pasākumus un par
to tika sodīti no tiesu iestāžu puses: - Dr. Bianca Witzschel:
Jau 11 mēnešus atrodas apcietinājumā,
apsūdzot par viltotu masku izziņu izsniegšanu,
84 radinieku un pacientu mājas
kratīšana, tiesa notiek paaugstinātas
drošības kamerā, ārsts tiek
uzrādīts rokudzelžos, plānotas 40
tiesas dienas - sodu nevar nepamanīt - Dr. Rolf Kron:
Dr. Martin Bündner - par iespējamu viltotu masku sertifikātu izsniegšanu
viņam piespriests nosacīts sods un naudas sods 10 000 eiro
apmērā, uz laiku liegta profesionālā darbība
un uz 15 mēnešiem bloķēts konts:
Tiesa piesprieda naudas sodu par iespējamu viltotu apliecību
izsniegšanu bērniem un pusaudžiem pēc plašsaziņas līdzekļos paustiem
aizspriedumiem un nomelnošanas - Dr. Heinrich Habig:
Par viltotām vakcinācijas apliecībām tika turēts pirmstiesas apcietinājumā 11 mēnešus bez apsūdzības vai notiesājoša sprieduma, lai gan likums pieļauj
tikai 6 mēnešu pirmstiesas apcietinājumu, izņemot pamatotus nopietnus izņēmuma gadījumus.
- Dr. Bodo Šifmans: viņam
nācās pārciest divas mājas kratīšanas, jo viņš kritizēja Corona politiku, tika konfiscēti
81 000 pacientu lietu, kas nozīmēja viņa finansiālu sabrukumu.
- Dr. Ronalds Veikls:
tika apsūdzēts par vairāk nekā 1000 iespējami viltotu masku atestāciju gadījumiem.
Tā kā viņam izdevās pierādīt ilgstošas masku nēsāšanas kaitīgo ietekmi uz
veselību, apsūdzības tika atceltas.
Tomēr viņam tika piespriests naudas sods 20 000 eiro apmērā par nelojalitāti sistēmai.
Pēc tiesneša domām, medicīniskajiem faktiem šajā lietā nebija nozīmes.
- Prof. Dr. Stefan Hockertz: viņš nāca klajā ar faktiem par koronu, kas neatbilda valdības politikai.
Sekas: mājas kratīšana, visu viņa aktīvu iesaldēšana saistībā ar iespējamu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas.
- Dr. Jenss Bengens: publiski iestājās pret vakcināciju pret koronavīrusu un sejas maskām.
Prokuratūras un ārstu asociācijas izmeklēšana, kā arī pastāvīga neslavas celšana;
Arestēts un ievietots slēgtā iestādē, kur oficiāli
nomira no pašnāvības - Dr. Monika Dzjanga:
Piespriests divu gadu cietumsods, aizliegums praktizēt savā profesijā un naudas sods par masku pārbaudi.
Naudas sods tika uzlikts pat prakses asistentam.
Starpposma secinājums:
Neraugoties uz to, ka ir pierādīts, ka ilgstoša masku nēsāšana var negatīvi
ietekmēt veselību, juristi, kuri paši nav ārsti, vēršas pret mediķiem,
kuri no sirds vēlas vislabāko saviem pacientiem.
Līdzīgi kā Asanža lietā, arī šajā skandalozajā lietā plašsaziņas līdzekļos par šiem skandalozajiem spriedumiem nav izskanējis nekāds sašutums.
Labākajā gadījumā tie ziņoja neitrāli, bieži vien nepatiesi, izsakot aizspriedumus
par apsūdzētajiem vai atspoguļojot viņus tendenciozā gaismā.
Papildus ārstiem tieslietu sistēmā tika iesaistīti arī svarīgi izmeklētāji.
2021. gada decembrī pētnieciskajam žurnālistam Gerhardam Višņevskim nācās pārciest mājas
kratīšanu, izmantojot viltus aizbildinājumus.
Laterālās domāšanas līderis
Maikls Ballvegs vairāk nekā deviņus mēnešus atradās pirmstiesas apcietinājumā, līdz tiesa nolēma, ka lielākā daļa apsūdzību ir pārāk niecīgas, lai tās varētu izskatīt tiesā.
Pret pazīstamāko koronavīrusa pasākumu kritiķi, profesoru Dr. Sucharitu Bhakdi - līdz aiziešanai
pensijā Maincas Johannesa Gūtenberga Universitātes Medicīniskās mikrobioloģijas un higiēnas institūta
profesoru un vadītāju, kā arī medicīnas žurnāla "Medicīniskā mikrobioloģija un imunoloģija" galveno
redaktoru - arī tika uzsāktas tiesiskas darbības, un viņam tika izvirzītas apsūdzības
par iespējamu kūdīšanu uz tautas kūdīšanu un antisemītismu.
Lai gan pirmajā instancē viņš tika attaisnots [www.kla.tv/26149], prokuratūra
šo lēmumu pārsūdzēja.
Bhakdi ilgi tika uzskatīts par ļoti cienījamu personību.
2005. gadā viņš tika apbalvots ar Reinzemes-Pfalcas pavalsts Nopelnu ordeni, kā arī saņēmis vairākus
dažādu universitāšu apbalvojumus.
Viņa kritisko izteikumu par vakcināciju pret MRNA dēļ plašsaziņas līdzekļi
viņu smagi nomelnoja kā "zvērinātāju", "koronas noliedzēju" utt.
Šie piemēri skaidri parāda, ka tiesu vara un vadošie mediji kā tā dēvētā trešā un ceturtā
vara valstī nedarbojas neatkarīgi no politikas, bet ir acīmredzami ar to saistīti.
Varas dalīšana acīmredzot darbojas tikai daļēji.
Tagad rodas šādi jautājumi: 1. Kādi
ir iemesli šādai tiesu varas un plašsaziņas līdzekļu kā trešās un ceturtās
varas valstī sistēmiskai neveiksmei?
2) Kāpēc tiesu vara un plašsaziņas līdzekļi ir tik vāji pildījuši savu pienākumu nodrošināt patiesu
taisnīgumu un taisnīgu, visaptverošu atspoguļojumu politiski sprādzienbīstamās lietās?
Atbildi uz šiem jautājumiem var rast, aplūkojot vadošo plašsaziņas līdzekļu
saistību ar politiku un finanšu nozari.
Tā dēvētajā Bilderberga konferencē, piemēram, masu mediju pārstāvji ik gadu
aiz slēgtām durvīm tiekas ar biznesa bossiem, finanšu, aristokrātijas
un politisko lēmumu pieņēmējiem.
Bet ne ziņot par viņu diskusijām un vienošanos.
Gluži pretēji, arī klātesošajiem plašsaziņas līdzekļiem
ir pienākums pilnībā klusēt par saturu.
Kāda tad ir viņu dalības jēga, ja viņi neziņo?
Viņi ietekmē sabiedrisko domu konferencē saskaņoto mērķu virzienā, par kuriem
mēs detalizēti stāstījām raidījumā "Bilderberga
grupa - slepenā ēnu valdība?".
Lai saprastu, cik liela ir šī ietekme, ir vērts aplūkot, kuri plašsaziņas
līdzekļi jau ir piedalījušies šajās konferencēs:
ASV: Washington Post, New York Times, Foreign Affairs, Bloomberg, The Wallstreet
Journal, Newsweek International, Thomson Magazine
Kanāda: National Post, CB Media Ltd, Canadian Business, Le Devoir, The Globe and Mail
Lielbritānija: The Times, The Economist, The Financial Times, Sunday
Times, The Observer, Daily Telegraph
Francija: Le Monde, Le Figaro, Les Echo's, L'Obs, Le Point, Valeurs Actuelles Vācija:
Axel Springer Verlag, Burda Verlag, Die Zeit, Süddeutsche Zeitung Austrija: Standart
Media AG Šveice: Ringier Inc,
Tamedia AG Spānija: El Pais, Prisa
Media Portugāle: Jornal Expesso
Itālija: laikraksti Corriere
della Sella, La Stampa un Domani, televīzijas kanāli RAI TV, LA7
TV Īrija: Irish Times Nīderlande:
NRD
Handelsblad Zviedrija: laikraksti Svenska Dagbladet un Dagens
Nyheter Dānija: laikraksti Weekendavisen, Politiken un Berlingske Tidende
Norvēģija: Somija:
Helsingin Sanomat - lielākais Somijas dienas laikraksts Islande:
Morgunbladid Grieķija:
laikraksts Kathimerini Turcija: Hürriyet
Ņemot vērā šīs pasaules vadošo plašsaziņas līdzekļu un pasaules svarīgāko lēmumu pieņēmēju
savstarpējās attiecības, nav pārsteidzoši, ka arī ziņošana par Džuliana Asanža lietu ir svārstīga.
Galu galā šajās konferencēs piedalās arī spēki, kas palīdzēja organizēt karus, piemēram, Irākas
karu, un gūst peļņu no šiem kariem, piemēram, BlackRock, kas visi ir iesaistīti
lielākajos ieroču ražošanas uzņēmumos.
Acīmredzot arī tiesu vara ir daļa no šīm saitēm, pat ja tā
nepiedalās šādās konferencēs.
Tomēr Federālās Konstitucionālās tiesas priekšsēdētāja Stefana
Harbarta piemērs, kas tika detalizēti aplūkots raidījumā "Die Akte Stephan Harbarth",
skaidri parāda, kā šie tīkli darbojas.
Pirms pievienošanās Federālajai Konstitucionālajai tiesai Harbarts 30 gadus bija aktīvs CDU
politiķis. 30 gadus viņš mācījās arī Jeila universitātē, elitārajā kadru skolā ar dažiem
rokām atlasītiem studentiem, kur viņam noteikti izdevās iegūt svarīgus kontaktus.
Kā jurists viņš pārstāvēja lielās korporācijas tajā pašā advokātu birojā, kas izstrādāja
arī cum-ex krāpšanas darījumus.
Būdams parlamenta deputāts, Harbarts 2016. gadā vien saņēma lielus papildu ienākumus
- vairāk nekā vienu miljonu eiro, kuru izcelsme nav zināma.
Hārbārtu par konstitucionālo tiesnesi iecēla politiķi, lai gan viņam nebija
tiesneša pieredzes un viņš nebija konstitucionālo tiesību speciālists.
Viņa vadībā pret federālās valdības pasākumiem koronavīrusa apkarošanas pasākumu laikā
2020. gadā vien tika iesniegtas 239 konstitucionālās sūdzības, no kurām
tikai trīs tika apmierinātas.
Ņemot vērā Harbarta iepriekšējo vēsturi, tas nav pārsteidzoši.
Var pieņemt, ka arī citās valstīs politiķi visaugstākajos
tiesu iestāžu amatos virzīs labi saistītus cilvēkus.
Ja kāds no zemākajiem līmeņiem patiešām izlauzīsies, viņu piemeklēs tāds pats liktenis kā Veimāras
ģimenes tiesas tiesnesi Kristianu Detmaru, kurš divās skolās atcēla masku nēsāšanas pienākumu.
Viņa mājoklī tika veikta kratīšana, konfiscēts dators un mobilais tālrunis, un viņš
pats tika notiesāts par kavēšanu tiesai un atstādināts no tiesneša amata.
Ir ļoti apšaubāmi, vai Džulians Asanžs spēs dzīvot vēl vienu dzīvi brīvībā,
saskaroties ar šo infiltrēto tiesu sistēmu.
Viņa drosmīgais izglītojošais darbs ir nonācis spēcīgu finanšu interešu grupu,
piemēram, Bilderbergu, redzeslokā, jo tās uzskata, ka tas apdraud viņu
darba kārtības īstenošanu.
Taču tieši šīs interešu grupas, piemēram, Bilderbergi vai WEF, pierādāmi
pelna lielu naudu no katra kara, katras pandēmijas un krīzes.
Tiesu iestādes un plašsaziņas līdzekļi visā pasaulē ir viņu rokās
kā astoņkāji, tāpēc tie vairs nespēj pildīt savas pilnvaras.
Izmantojot Asanža un citu minēto cilvēku likteni, viņi vēlas visai pasaulei parādīt,
kas notiek ar tiem, kuri ar saviem izglītojošiem pētījumiem un publikācijām apdraud
viņu viltīgo mērķu sasniegšanu.
Viņi vēlas visiem parādīt: "Nekopējiet viņus, citādi arī jūs nonāksiet tādā pašā stāvoklī."
Bijušais ANO īpašais referents profesors Nilss Melzers (Nils Melzer) publiskā uzrunā
aprakstīja, kā Asanža publicētie slepenie dokumenti un videoieraksti
ir efektīvi izgaismojuši ASV valdības kara noziegumus.
Tas arī atklāja viņu veiktos likuma pārkāpumus, aizbildinoties ar likumu,
un nopietnus cilvēktiesību pārkāpumus.
Taču tad notikumu gaita apgriezās, un uzmanības centrā nonāca Džulians Asanžs.
Mediji apsprieda tikai viņa raksturu un kļūdas, bet ne vairs ASV valdības
vārdā pastrādātos noziegumus.
Neraugoties uz milzīgo pierādījumu daudzumu, neviens netika saukts pie atbildības.
Tā vietā tie, kas atklāj zvērības, tagad tiek saukti pie kriminālatbildības kā noziedznieki.
Džulians Asanžs atklāja spīdzināšanu, bet tagad viņš pats tiek spīdzināts.
Savā runā ANO īpašais referents pamatoti nosoda šo ļaunprātīgo izmantošanu
un mudina visus pievērst uzmanību patiesajiem noziedzniekiem:
"Tāpēc es domāju, ka ir pēdējais laiks ieslēgt mūsu pašu lukturus un vērst tos
pret ziloni telpā [t.i., patieso noziedznieku] un pārtraukt apspriest cilvēka
personību, kurš ir izdarījis vairāk nekā pietiekami daudz, lai
kalpotu mūsu sabiedrībai.
Ir pienācis laiks apzināties, par ko ir runa.
Mēs nevaram atļauties, lai valstīm būtu nekontrolēta vara.
Cilvēki nespēj tikt galā ar nekontrolētu varu.
Tāpēc mums ir varas dalīšana, tāpēc mēs esam izveidojuši savstarpējās
kontroles sistēmu.
Taču šīs kontrolējošās iestādes, šie valsts un valdības atzari mēdz slepeni vienoties
savā starpā, ja mēs tos neuzraugām.
Tāpēc mums ir brīva prese, kuras uzdevums ir to darīt.
Taču prese, kas to nedara, nav brīva.
Tā nemaz nav prese.
Tā ir tikai šo valdību sabiedrisko attiecību nodaļa.
Tāpēc Wikileaks parādīšanās ir tikai likumsakarīgas sekas tam, ka
plašsaziņas līdzekļi nepilda savu darbu.
Tāpēc, ka kādam ir jāinformē un jāpilnvaro sabiedrība.
Un tagad mums pašiem ir jāiekļaujas šajā situācijā.
Jā, runa ir par Džulianu Asanžu.
Taču vēl vairāk tas attiecas uz jums visiem, jūsu bērniem un jūsu ģimenēm.
Vai pēc 20 gadiem jūs joprojām jutīsiet, ka varat uzzināt patiesību
par to, ko dara jūsu valdība?
Vai arī tad tas būs kļuvis par noziegumu, ja jūs informēsiet par to, ko jūsu valdība
dara ar jūsu nodokļu naudu citiem cilvēkiem, kuri nav
vainīgi nekādos pārkāpumos.
Tāpēc tas ir atkarīgs no mums, mums pašiem ir jāņem savi lukturi
rokās un jāvērš tie pret ziloni."
Šīs programmas noslēgumā mēs vēlamies jums parādīt vienkāršus, bet ļoti
efektīvus veidus, kā katrs indivīds var iejaukties vai izgaismot ziloni, t.
i., patieso noziedznieku: 1. Paaugstiniet savu
balsi un dalieties ar šo pamatinformāciju ar ikvienu, kurš vēl
nav par to informēts.
2. izplatīt Jūs regulāri apmeklējat mūsu Kla. TV programmas interesentiem.
3. tikpat regulāri nododiet mūsu bezmaksas, no interneta neatkarīgo un iknedēļas izglītojošo
laikrakstu Stimme und Gegenstimme - saīsinājumā S&G - cilvēkiem savā apkārtnē.
4. piedalīties demonstrācijās ar prasību atbrīvot Džulianu Asanžu.
→ Datumi pēc šādām saitēm:
Šādā veidā arī jūs varat palīdzēt izgaismot un ļaut cilvēkiem
veidot informētu viedokli.
Ja jūs, dārgie skatītāji, nevilcināsieties iesaistīties šajā procesā, visā pasaulē radīsies
ķēdes reakcija gaismas radīšanā.
Un tad ziloņa laiks tumsā ir beidzies.