Min röst kommer för alltid att vara djupare, min käklinje skarpare och min näsa längre.
Min benstomme kommer att vara permanent maskulin. Mitt adamsäpple kommer att vara
mer framträdande, min fertilitet okänd.
Ibland ser jag mig i spegeln och känner mig som ett monster.
Och det var första gången jag stod framför en spegel och såg det: det såg
ut som om jag hade blivit attackerad.
Det var verkligen brutalt.
Jag kände mig förkrossad och hade känslan känsla av att jag hade svikit mig själv på värsta tänkbara sätt.
Och det var det, du vet du vet.
Detta kan inte återställas.
Experimentet är över för mig. Det finns verkligen ingen återvändo.
Den 23 augusti 2023 antog förbundsregeringen förslaget till den så kallade Self-Determination Act.
Personer som är myndiga bör kunna ändra sin könstillhörighet och sitt förnamn genom att
göra en enkel anmälan till folkbokföringen.
Minderåriga från 14 år och uppåt bör själva kunna göra den nödvändiga deklarationen.
Om vårdnadshavarna inte kommer överens kan detta samtycke ersättas av familjedomstolen.
Självbestämmandelagen ska enligt planerna träda i kraft i november 2024.
Många människor inser inte vad detta innebär i praktiken.
Här ges unga människor i en mycket sårbar fas av sin utveckling friheten att fatta beslut som kommer
att få långtgående konsekvenser för hela deras liv.
I de flesta fall åtföljs en ändring av könstillhörigheten av
hormonell och kirurgisk könskorrigering.
Denna könsförändring kallas transition.
Det finns belägg för att antalet övergångar har ökat snabbt under de senaste åren.
Ämnet är mycket utbrett på sociala medier och ständigt närvarande för många unga människor.
Nästan undantagslöst är rapporterna i mainstream mycket positiva, okritiska och gynnsamma.
Farorna, biverkningarna och de negativa konsekvenserna av interventionerna diskuteras sällan.
Samtidigt ökar antalet personer som ångrar sin övergång.
Men de censureras, marginaliseras eller deras erfarenheter förtigs.
Detta program ger dessa människor en röst.
Riskerna och problemen med övergången illustreras med ett antal exempel, samtidigt som
man tittar bakom kulisserna på genusideologin.
Ja, hur det hände. Jag var bara där i en timme.
Han frågade varför jag var där. Han pratade ganska mycket själv också. Jag pratade inte så mycket.
Och det som störde mig lite var att han - ja, man kan nästan säga att han nästan pressade
mig lite att börja gå i terapi där och inte leta efter andra terapeuter igen.
Han sade också att det teoretiskt sett tar ett år eller sex månader att få hormoner.
I praktiken ser detta kortare ut. Detta innebär att han är öppen för att det också kan vara snabbare.
[...] Kanske har jag i själva verket ett helt annat problem och har försökt fly från det.
Jag är bara rädd för att jag ska göra allt i efterhand och inte bli lycklig trots allt.
Eller att jag ens skulle kunna ångra det i värsta fall.
Jag började sedan ta hormoner relativt snabbt som en del av denna behandling - testosteron.
Jag tror att jag gick i terapi i kanske tre månader.
Terapeuten måste sedan tolka detta lite, han måste presentera det för sjukförsäkringsbolagen, vilket
faktiskt är den enda riktlinjen i Tyskland. I Tyskland är det i princip sjukförsäkringsbolagen
som bestämmer när de ska betala för något och när de inte ska göra det.
Och han hävdade sedan att det var särskilt brådskande och ett mycket säkert
eller uttalat fall av transsexualitet.
Följaktligen godkändes det ganska snabbt.
Sedan rekommenderade han på något sätt en vän till mig, en gynekolog som är
väldigt snabb och där man kan få tider snabbt.
Jag trodde att jag var tvungen att gå igenom någon form av process för att få testosteronet, en
psykologisk bedömning eller ett visst antal besök hos psykiatern etc ..., men istället hade jag ett
30-minuters telefonsamtal med en läkare som jag aldrig hade träffat personligen
tidigare och ordinerades testosteron över telefon.
Så du gick till Planned Parenthood och sa: Jag identifierar mig som en pojke. identifierar mig som
en pojke, jag tror att jag är en pojke - och de sa:
"Okej, du behöver prata med några terapeuter under några månader eller år", eller sa de: "Här är pillren,
damen - eh sir - här är pillren, ha en bra dag..."?
Ja, nåt sånt. inte ens piller, det är sprutor.
Här är injektionerna, sir. Så, ja, mitt möte varade i ungefär en timme.
De första tjugo minuterna var en kort fram- och återkoppling mellan den socialarbetare
som jag hade träffat på Planned Parenthood.
Och om du läser min Substack-artikel - jag skrev en Substack-artikel om hela min resa - så listar jag
där de frågor som socialarbetaren ställde till mig, och det är minst sagt inte djupt psykologiskt arbete.
Så jag hade en kort inledande intervju med socialarbetaren, och sedan kom hon
tillbaka och sa: "Du är den perfekta kandidaten för testosteron, vi kan börja på en gång".
Så jag gick till sjuksköterskan och hon gick igenom en mycket kort lista över
risker med mig, som var mycket underskattade.
Det var saker som: "Du kan få humörsvängningar" - det är inte precis ett bra sätt att bra sätt att förmedla
vad hormonbehandling kan göra - men strunt samma,
Jag tittade på den korta listan och sedan pratade vi om doseringen
det team av läkare som hjälpte mig, faktiskt pressade mig att övergå, de
visade mig inte några andra alternativ.
De sade att andelen som ångrar ett sådant beslut är mindre än en eller två procent.
De ljög till och med för mina föräldrar om att jag var självmordsbenägen
om jag inte fick göra min transition.
Min medicinska övergång tog ungefär tre och ett halvt år.
Under den här tiden var det faktiskt bara en läkare som var emot det, och det var den första
endokrinologen jag träffade för att få hormoner.
Han berättade för mig och min mamma att det skulle finnas risker för min hjärnas utveckling.
Men direkt efter det träffade jag en annan endokrinolog, och bara sex månader efter att ha fått
diagnosen dysfori fick jag pubertetsblockerare.
Och sedan testosteron, ungefär en månad senare.
Janine - Könsbyte till man Janine: Jag genomgick en mastektomi när jag var 21 år.
Vid 25 års ålder genomgick hon sedan en falloplastik, en rekonstruktion av penis, där hud avlägsnades
från armen och sedan transplanterades mellan benen.
Och den konstgjorda penisen ska sedan bildas från detta.
Jag genomgick sedan ytterligare cirka tio operationer. Där man också gjorde en anslutning till urinröret.
Läkarna säger till dig att du måste strika ut.
Men jag tycker att denna korsning är en lite för dålig beskrivning.
Jag kunde inte riktigt föreställa mig vad det betydde.
I verkligheten är det bara så att jag befinner mig i en konstgjord penoid, där urinen
faktiskt rinner igenom som en förlängning.
Man kan inte smeta ut allt, vilket innebär att något alltid droppar ut.
Och detta kan leda till återkommande urinvägsinfektioner.
Och nu i år har jag fått operationen för att vända på det hela.
Det är verkligen svårt, särskilt eftersom sjukhusvistelsen också har
tagit upp en stor del av mitt liv.
Jag tycker faktiskt att det är det värsta. All den där tiden, är borta. Och naturligtvis hälsoaspekterna.
Chloe Cole - Stora ärr Chloe Cole: Min röst kommer för alltid att vara djupare,
min käklinje skarpare och min näsa längre.
Min benstomme kommer att vara permanent maskulin. Mitt adamsäpple kommer att vara
mer framträdande, min fertilitet okänd.
Ibland ser jag mig i spegeln och känner mig som ett monster.
Efter att mina bröst hade tagits bort brändes vävnaden.
Innan jag nådde den ålder då man får sitt körkort togs en stor del av min framtida kvinnlighet ifrån mig.
Jag kommer aldrig att kunna amma ett barn.
Ibland har jag svårt att se mig själv i spegeln och jag kämpar fortfarande med sexuell dysfunktion.
Och jag har enorma ärr över bröstet.
Och hudtransplantaten de tog från mina bröstvårtor gråter än idag. De transplanterades
till en mer maskulin position, sa de.
Efter operationen försämrades mina betyg i skolan.
Allt jag gick igenom hjälpte inte till att lösa de underliggande psykiska problem jag hade.
Och mina läkare, med sina genusteorier, trodde att alla mina problem skulle försvinna när
jag genom ett kirurgiskt ingrepp förvandlades till något som vagt liknade en pojke.
Deras teorier visade sig vara felaktiga, medicinerna och operationerna förändrade min kropp, men men
de kunde inte förändra det grundläggande faktum att jag är och alltid kommer att vara en kvinna.
Jag hade aldrig kunnat föreställa mig hur det skulle vara när de skar upp mina ärr igen för att rensa min
brösthåla från blodproppar för hand förrän det hände mig, förrän jag var
på det där sjukhuset och upplevde det.
Vid den tidpunkten trodde jag att jag skulle dö.
Såret blev infekterat och ingen verkade bry sig.
Jag tror inte att någon förstår de komplikationer som följer med dessa ingrepp och
behandlingar förrän man har upplevt det själv.
Processen med könsorganskirurgi är extremt brutal.
Det första steget är en orkiektomi, dvs. att testiklarna avlägsnas.
Sedan rakar de bort huden från penisen så att den kan återanvändas.
Därefter avlägsnas penisvävnaden, den erektila vävnaden.
Alla, oavsett vem, kommer alltid att ha lite erektil vävnad.
Om du föreställer dig att din knoge från denna punkt förlorar ditt finger har du fortfarande kvar resten
av knogen. Om du förlorar fingret har du fortfarande kvar resten av knogleden och kan röra den.
Så tyvärr har du fortfarande kvar denna fantomkänsla.
Under allt detta flyttar de också urinröret och det trasslar ihop sig igen, vilket leder till en mycket
vanlig komplikation som också inträffade i mitt fall, nämligen urinrörsförträngning,
där man inte kan kissa ordentligt.
Urinen kommer antingen långsamt, smärtsamt eller i vissa fall inte alls.
Vissa personer måste bära en kateter under resten av sitt liv.
Vissa personer drabbas av riktigt svåra komplikationer.
Jag förlorade själv mycket blod under operationen eftersom borren går rakt igenom bäckenet.
De infektioner du får efteråt säger de: Det är helt normalt.
Du får helt enkelt infektioner.
Det finns människor som har nekrotiserad vävnad, vilket Detta innebär att vävnaden
dör internt eller stöter bort sig själv.
Det finns risk för framfall.
Och så finns det de psykologiska problemen som ingen vill prata om.
De mentala problemen efter en operation är svåra, även om du vill ha operationen operationen,
även om du är nöjd med den, så är det svårt.
Du förlorar energi.
Man blir extremt utmattad och på sätt och vis sårbar eftersom man inser att man inte har den styrkan.
På sätt och vis är det en mycket märklig känsla. känsla. Ja, det är ganska brutalt.
Jag minns inte exakt när jag vaknade upp dagen efter operationen.
Men det var i samma ögonblick som jag klev upp ur sängen och bandaget togs av.
Så det måste ha varit den fjärde eller femte dagen.
Och det var första gången jag stod framför en spegel och såg det:
Det såg ut som om jag hade blivit hade blivit attackerad. Det var verkligen brutalt.
Jag kände mig förkrossad och hade en känsla av att jag hade svikit mig själv på värsta tänkbara sätt.
Och det var det, du vet. Det här är oåterkalleligt. Experimentet experimentet är över
för mig. Det finns verkligen ingen återvändo.
Dessa exempel illustrerar framför allt en sak. Det handlar inte om folkets välbefinnande.
Det är just det som är poängen.
Även om könsideologi och könsbyte presenteras för mänskligheten som filantropiska,
visar de sig i verkligheten vara raka motsatsen.
Genusideologin och den omställning som har vuxit fram ur den är en en del av
Agenda 2030 från World Economic Forum och FN.
Denna agenda syftar till en fullständig omorganisation av alla befintliga strukturer och livsområden.
Förmodligen för allas bästa berövas mänskligheten all sin naturliga skönhet och alla sina fördelar.
Programmet Agenda 2030 - Hur FN drar världen ner i avgrunden avgrunden, rapporterar
programmet i detalj om detta katastrofala bedrägeri.
Det är därför som nästan alla västliga regeringar är angelägna om att införa
genusideologi även i de yngsta barnen.
Som bieffekt och lockbete är genusmedicin en enorm källa till pengar.
Tusentals genuskliniker har vuxit fram i västvärlden under de senaste åren.
En enda könsbytesoperation genererar flera tusen euro för dessa kliniker.
Dessutom tillkommer det livslånga intaget av hormoner, som i de flesta I de flesta fall betalas detta av
sjukförsäkringen, liksom de tillhörande terapierna.
Beroende på insats, varaktighet och åtgärder kan det röra sig om femsiffriga belopp i den övre delen.
Könsbyte är därför en extremt lukrativ inkomstkälla.
En annan konsekvens av övergången är att dessa människor i många fall blir
infertila, i linje med den inhumana Agenda 2030.
Detta bidrar i sin tur till den befolkningskontroll som ledande globala
strateger öppet har strävat efter i årtionden.
Men Agenda 2030 går ännu längre: med transhuman teknik ska människan förvandlas till en biorobot
genom att kopplas samman med artificiell intelligens.
Till synes för att ge honom övermänskliga förmågor.
Men i verkligheten sker en stympning som övergången;
Människan degraderas till en kontrollerbar maskin, vilket tydligt visas i programmet.
För några dagar sedan använde Elon Musks startup-företag Neuralink för första gången ett
hjärnimplantat på en människa, vilket han i en människa, vilket han meddelade den 29
januari 2024 på sin plattform "X", tidigare Twitter.
Slutsats: Det faktum att människor blir ett sådant mål för stympning och extern kontroll gör det tydligt att
endast människor med med sina återupptäckta, geniala gudomliga förmågor kan stoppa denna
destruktiva Agenda 2030 och dess snördragare.
Och det är just det som är det akuta behovet.
Du kan också hjälpa till genom att sprida detta program till vänner och bekanta så att effekterna av
och bakgrunden till dessa intriger blir uppenbara!
Skriv eller ring till din parlamentsledamot.
Uttryck ditt missnöje med Self-Determination Act och ange de fakta som nämns i detta program.
Vänligen se även följande program.
Låt oss inte tillåta att våra barn, och därmed vårt samhälle, förstörs av
dessa avskyvärda mänskliga experiment.
Min barndom blev förstörd, tillsammans med tusentals detransitionärer, som jag känner
genom våra nätverk. Detta måste få ett slut!
Det är bara du som kan stoppa det!
Tillräckligt många barn har fallit offer för denna barbariska pseudovetenskap.
Snälla, låt mig vara din vara din sista varning! Tack så mycket.