La 22 februarie 2024, un tribunal a decis că jurnalistul Julian Assange, aflat în detenție
în Marea Britanie, poate fi extrădat în SUA.
Acolo, el riscă 175 de ani de închisoare.
Singura opțiune care îi rămâne lui Assange este de a sesiza Curtea Europeană a Drepturilor Omului.
Julian Assange este urmărit penal în SUA pentru că a publicat pe platforma Wikileaks videoclipuri
și documente care atestă crimele de război ale SUA.
În ultimii ani, jurnalistul german Dr. Milosz Matuschek s-a referit în repetate rânduri la soarta lui
Assange și la semnificația cazului său pentru noi toți în numeroase texte, podcast-uri și videoclipuri.
Citez: Vor să facă din Assange un exemplu:
Iată, dragi jurnaliști, cu ce vă veți confrunta dacă îndrăzniți să denunțați crime de război sau alte fapte murdare.
... În următorul raport, Dr. Matuschek explică de ce cazul lui Julian Assange în special ne privește pe toți și ar
putea servi drept model pentru jurnaliștii din întreaga lume.
Trebuie să vi-l imaginați pe fondatorul Wikileaks, Julian Assange, ca pe un om distrus astăzi:
Câțiva ani în condiții de înghesuială în ambasada ecuadoriană din Londra, urmați de trei ani de izolare în închisoarea
Belmarsh*, care, potrivit raportorului special al ONU, Nils Melzer, a fost un caz de tortură psihologică;
și, nu în ultimul rând, un proces nesfârșit și epuizant pentru extrădarea în SUA, care acum trebuie considerat pierdut.
Din punct de vedere juridic, în Anglia, procesul juridic este aproape epuizat, iar după o ultimă cale de atac
singura opțiune rămasă este de a merge la Strasbourg, în fața Curții Europene a Drepturilor Omului.
Ultimul proces din SUA este iminent, acuzația este iminentă. 175 de ani de închisoare pentru spionaj, printre altele.
Ar fi o condamnare la moarte pentru Assange.
Cât de mult poate îndura o persoană?
Dar trebuie să ne gândim la Julian Assange și ca la un simbol, ca la un indicator al libertății în Occident.
Și în această funcție de simbol este neîntreruptă.
Putem citi starea libertății presei din starea lui Assange.
Și aici guvernele din SUA și Marea Britanie fac cea mai spectaculoasă greșeală dintre toate:
În prezent, ei îl transformă pe Assange într-un martir, iar pe ei înșiși în executori și călăi.
Felul în care îl tratează pe Julian Assange - pentru ca întreaga lume să vadă - este un jurământ de
credință față de comunitatea occidentală de valori:
Umanism, drepturile omului, statul de drept sunt sacrificate de dragul politicii de putere.
Iar guvernele din întreaga lume păstrează tăcerea.
Ministrul german de externe Baerbock, care are o pregătire în domeniul dreptului internațional și, prin urmare,
este familiarizat cu conceptul de tortură, a dorit să se pronunțe în favoarea lui Assange înainte de alegeri.
Acum, când se află la guvernare, brusc nu mai vede nicio nevoie de acțiune.
Ei vor să facă un exemplu din Assange:
Cu asta, dragi jurnaliști, vă veți confrunta dacă îndrăzniți să expuneți crime de război sau alte fapte murdare
pe care oamenii preferă să le vadă ascunse în spatele barierei Arcana Imperii, secretele de stat.
Criminalii de război din Afganistan și Irak, până la eșaloanele superioare ale conducerii SUA și
Regatului Unit, rămân necontestați până în prezent.
Războaiele de agresiune sunt mai puțin riscante din punct de vedere personal decât raportarea critică asupra lor.
Oricine va dori să își îndeplinească în viitor rolul de jurnalist la fel de radical de transparent ca Assange va
trebui să fie etichetat drept dușman al statului și să fie considerat practic în afara legii.
Cazul Assange este scandalul timpului nostru, cea mai vizibilă nedreptate brutală comisă asupra unui individ,
cea mai mare trădare posibilă a propriilor noastre valori.
Cu cât Julian Assange este transformat mai evident într-un martir al libertății presei, cu atât devine mai clar
pentru toată lumea că domeniul democrației și al statului de drept a fost abandonat aici.
Într-un Occident cu adevărat liber, nu pot exista dizidenți prin definiție;
Oricine încearcă să îi vâneze pe alții pentru că publică fapte adevărate a schimbat tabăra și a
schimbat democrația cu o formă de guvernare feudală.
Oricine acționează în acest fel acționează din panică, neputință și frică de iluminare și responsabilitate.
Aș vrea să scriu în cartea de familie ceea ce Emile Zola știa deja când a publicat celebrul J'accuse*:
Adevărul este pe drum și nimic nu-l va opri.