Den 22 februari 2024 beslutade en domstol att journalisten Julian Assange, som sitter
häktad i Storbritannien, kan utlämnas till USA.
Där riskerar han 175 års fängelse.
Assanges enda återstående möjlighet är att ta sitt fall till Europadomstolen för mänskliga rättigheter.
Julian Assange åtalas i USA för att han på plattformen Wikileaks har publicerat videor och
dokument som dokumenterar USA:s krigsförbrytelser.
Under de senaste åren har den tyske journalisten Dr Milosz Matuschek upprepade gånger hänvisat till
Assanges öde och betydelsen av hans fall för oss alla i många texter, podcasts och videor.
Citat: De vill statuera exempel med Assange:
Detta, kära journalister, är vad ni kommer att möta om ni vågar avslöja krigsförbrytelser eller andra smutsiga gärningar.
... I följande rapport förklarar Dr Matuschek varför fallet Julian Assange i synnerhet angår oss alla och
kan tjäna som en förebild för journalister världen över.
Man måste föreställa sig Wikileaksgrundaren Julian Assange som en bruten man idag:
Flera år under trånga förhållanden på Ecuadors ambassad i London, följt av tre års isolering i
Belmarsh-fängelset*, vilket enligt FN:s särskilde rapportör Nils Melzer var ett fall av psykologisk tortyr;
och sist men inte minst en ändlös, utdragen showprocess för utlämning till USA, som nu måste betraktas som förlorad.
Juridiskt sett är den rättsliga processen i England nästan uttömd, och efter ett sista överklagande är det enda
återstående alternativet att gå till Strasbourg, till Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna.
Den slutliga rättegången i USA är nära förestående, åtalet 175 års fängelse för bland annat spioneri.
Det skulle vara en dödsdom för Assange.
Hur mycket kan en människa uthärda?
Men man måste också se Julian Assange som en symbol, som en indikator på frihet i väst.
Och i denna funktion som symbol är den obruten.
Vi kan läsa av pressfrihetens tillstånd från Assanges tillstånd.
Och det är här som de amerikanska och brittiska regeringarna gör det mest spektakulära misstaget av alla:
De håller för närvarande på att göra Assange till martyr och sig själva till bödlar och avrättare.
Deras sätt att behandla Julian Assange - så att hela världen kan se det - är en
trohetsed till den västerländska värdegemenskapen:
Humanism, mänskliga rättigheter, rättsstatsprincipen offras för maktpolitikens skull.
Och regeringar runt om i världen håller tyst.
Den tyske utrikesministern Baerbock, som har en bakgrund inom internationell rätt och därför känner till begreppet
tortyr, ville uttala sig till förmån för Assange före valet.
Nu när det sitter i regeringen ser det plötsligt inte längre något behov av åtgärder.
De vill statuera exempel med Assange:
Detta, kära journalister, är vad ni kommer att möta om ni vågar avslöja krigsförbrytelser eller andra
smutsiga gärningar som människor hellre ser dolda bakom Arcana Imperii, statshemligheterna.
Krigsförbrytarna i Afghanistan och Irak, ända upp till de högsta cheferna i USA och Storbritannien, står oemotsagda än i dag.
Aggressionskrig är personligen mindre riskabla än kritisk rapportering om dem.
Den som i framtiden vill fullgöra sin roll som en lika radikalt transparent journalist som Assange måste stämplas
som statsfiende och betraktas som praktiskt taget fredlös.
Fallet Assange är vår tids skandal, den mest synliga brutala orättvisa som begåtts mot en individ, det
största möjliga förräderiet mot våra egna värderingar.
Ju tydligare Julian Assange förvandlas till en martyr för pressfriheten, desto tydligare blir det för alla att
demokratins och rättsstatens område har övergivits här.
I ett verkligt fritt väst kan det per definition inte finnas några oliktänkande;
Den som försöker jaga andra för att de publicerar sanna fakta har uppenbarligen bytt sida
och bytt demokrati mot en form av feodalt styre.
Den som agerar på detta sätt gör det av panik, hjälplöshet och rädsla för upplysning och ansvarsutkrävande.
Jag skulle vilja skriva i familjeboken vad Emile Zola redan visste när han publicerade sin berömda J'accuse*:
Sanningen är på väg och inget kan stoppa den.