Toate activele private riscă să devină proprietatea câtorva mari bănci private în următorul colaps financiar.
Legile au fost schimbate la nivel național și internațional, pe ascuns, ca răspuns la această expropriere a talentelor moarte.
În cartea sa recent publicată The Great Taking, David Webb, un insider financiar de rang înalt, explică și
documentează cum s-ar fi putut întâmpla acest lucru.
Mai mult, cel mai devastator accident financiar din toate timpurile este chiar după colț.
În limbaj simplu: TOȚI pot pierde TOTUL foarte repede.
Dar David Webb vede și el o oportunitate și oferă o cale de ieșire viabilă.
Urmăriți comentariile sale mai jos. Extras din Marea luare de David
[Numele meu este David Webb.
Locuiesc în Stockholm, Suedia.
Am gestionat acțiuni publice și, în cele din urmă, fonduri de hedging și a exploziei acesteia.
Când eram copil, am asistat la începutul colapsului industrial din Cleveland și am
crescut cu nevoia de a înțelege ce ne-a distrus.
Pentru că familia mea, care fusese înainte foarte fericită, o familie fericită și binevoitoare, a fost profund afectată de
acest lucru și a distrus literalmente locul în care am crescut.
Așa că am decis să studiez economia și finanțele.
Cred că sunt diferit de alți oameni din lumea financiară, pentru că nu mă interesează cu adevărat banii.
Întotdeauna am fost interesat să înțeleg lucrurile, iar acest lucru mi-a oferit un avantaj.
Am înțeles lucruri pe care alții nu le înțelegeau.
În 2008, am asistat la primul faliment al unui broker-dealer .
Ceea ce m-a șocat a fost faptul că conturile clienților acestui broker-dealer au fost imputate la masa de
faliment a brokerului, ceea ce nu ar fi fost posibil înainte.
De-a lungul istoriei titlurilor de valoare, acestea au fost proprietate personală.
Așa că am început să cercetez ce s-ar fi putut schimba.
Am descoperit că acest lucru se datorează modificărilor aduse Codului comercial uniform din Statele Unite.
Acest lucru fusese schimbat în toate cele 50 de state.
Acest lucru a însemnat că se putea desfășura în liniște pe o perioadă lungă de timp și nu trebuia să se
desfășoare la nivel federal pentru a evita să atragă atenția.
Acest lucru a creat o nouă construcție juridică pentru o cerere de garanție.
Apoi, în 2005, a avut loc o modificare a legilor privind falimentul în Statele Unite care a creat ceva numit safe harbour.
Și asta sună bine.
Dar safe harbour înseamnă că creditorii garantați au un refugiu sigur pentru a lua bunurile clienților și că pot fi absolut siguri
că vor obține bunurile clienților chiar și în caz de fraudă.
Numai cele mai mari bănci sunt autorizate să primească fonduri de la clienți.
Așa că nu vreți ca cineva să intervină și să vă ia ceva.
Doar ei o vor lua.
Sistemul a fost modificat astfel încât proprietatea este transferată la un nivel superior și este deținută sub
formă de pachete, în special în timpul unei crize, pentru a satisface pretențiile sistemului de creditori garantați.
Iar când se va întâmpla acest lucru, cei care se credeau protejați, inclusiv cele mai sofisticate instituții
și fonduri de pensii, nu vor mai avea nicio protecție.
Iar creditorii garantați vor confisca toate acțiunile și obligațiunile subiacente, ceea ce le va
permite să controleze toate companiile publice.
Ei au construit acest lucru astfel încât să poată lua lucrurile pentru ei înșiși.
Puteți lua toate titlurile de valoare ca garanție de la persoane și companii care nu au niciun împrumut
împotriva lor, dar dețineți totul în mod clar și fără echivoc.
Permiteți-mi să vă dau un exemplu ca o analogie pentru a ilustra grozăvia acestui proces:
Ați cumpărat o mașină și ați plătit în numerar.
Credeți că sunteți foarte conservator.
Nu aveți datorii pentru mașină.
Dar, fără să știți, dealerul vă verifică în continuare mașina ca garanție.
Nu vi se va spune acest lucru.
Dealerul folosește mașina dumneavoastră și toate celelalte mașini pe care le vinde ca
garanție pentru împrumuturile și afacerea sa.
Acum, retailerul este în faliment.
Și numai anumiți creditori garantați sunt autorizați să vă recupereze imediat mașina și toate mașinile vândute
vreodată de către dealer, fără niciun control judiciar.
Când le descriu acest lucru oamenilor, aceștia își fac griji pentru mașinile lor.
Nu este vorba despre mașina dumneavoastră.
Aceasta este o analogie pentru ceea ce s-a întâmplat.
Este mult mai rău decât dacă ar fi vorba doar de mașina ta, pentru că este vorba literalmente de
întregul complex de valori mobiliare din întreaga lume.
Prin urmare, nu incapacitatea dumneavoastră de plată este cea care determină pierderea activelor dumneavoastră.
Este vorba de insolvența unor persoane care au folosit în secret garanția dumneavoastră ca fiind proprietatea
lor fără să vă anunțe sau să vă divulge acest lucru.
Este o poveste elaborată.
Deci, da, au schimbat legea. Au schimbat Codul comercial uniform.
Acest lucru s-a întâmplat începând cu 1994.
Deci a existat un plan care a fost executat pe parcursul a zeci de ani pentru a realiza acest lucru.
Apoi a fost inițiat un proces de armonizare pentru a înscrie acest model în legislația mondială.
Și au făcut acest lucru prin intermediul UE.
Prima discuție despre acest aspect în documentele UE datează din 2002.
La acea vreme, procesul a început în urma falimentului dotcom.
Iar UE a creat ceea ce numește Grupul pentru certitudine juridică.
Și asta pare a fi un lucru bun.
Ceea ce se înțelege, însă, este o garanție juridică pentru creditorii garantați de a confisca activele clienților.
Este ca un joc de Monopoly, în care toți banii de pe toate piesele de pe tablă sunt returnați la bancă.
Și apoi spun, hai să începem un nou joc.
Pornim de la premisa că noi avem totul și voi nu aveți nimic.
Deci, vrei să împrumuți ceva?
Și asta va fi CBDC , moneda digitală a băncii centrale.
Va fi foarte dificil pentru oameni să reziste la utilizarea CBDC, deoarece nu vor putea mânca.
Și de aceea este atât de important să sensibilizăm din timp, astfel încât oamenii să înțeleagă ce se întâmplă.
Și astfel încât oamenii să se poată implica până la nivelurile superioare ale sistemului.
Are potențialul de a activa persoane foarte capabile, chiar până la vârful sistemului.
Are potențialul de a uni oamenii împotriva acestui sistem.
Așadar, șarpele are un cap, dar nu poate face nimic de unul singur, ci se bazează pe mușchiul de
sub capul șarpelui pentru a face totul pentru el.
Și o parte din sarcină este de a împinge această conștientizare până la acest mușchi.
Așa că toată lumea trebuie să se confrunte cu ea, inclusiv cei care cred că au putere și că pot face diferența.
Iar acest lucru trebuie făcut în mod legal.
Ea trebuie combătută prin mijloace legale.
Adică, imaginați-vă ce s-ar întâmpla dacă judecătorii cu funcții importante ar afla despre asta.
Procurorii. Nu s-a investigat niciodată cu adevărat cum poate fi abolit acest sistem de fraudă.
Și vor exista modalități de a face acest lucru, pentru că este doar o construcție.
Cartea The Great Taking de David Webb și filmul documentar mai lung pot fi găsite aici: TheGreatTaking.com