U 2021. godini u Kanadi je uveden liberalizirani zakon o eutanaziji.
Od ove revizije zakona, Kanada drži rekord po broju slučajeva eutanazije.
Ubijanje na zahtjev od tada se povećalo za 60%, i nigdje drugdje u svijetu se ne ubija
medicinski toliko ljudi "na zahtjev" kao u Kanadi.
Medicinska pomoć pri umiranju, ili skraćeno MAID, program koji vodi kanadska vlada, prvobitno je bio namijenjen samo rijetkim
slučajevima koji uključuju odrasle osobe s terminalnom bolešću.
Kla.TV je već izvijestio (kla.tv/26354) da čak i siromašnim i mentalno oboljelim osobama – pa čak i djeci od 12 godina
naviše, takozvanim "sposobnim maloljetnicima" – treba dopustiti da "dobrovoljno" umru kako više ne bi bile teret društvu.
Samo široka javna protivljenja proširenju eutanazije na one koji pate "samo" od mentalnih bolesti navela su kanadskog
ministra zdravlja Hollanda da odgodi plan do marta 2027.
Njegovo slabo obrazloženje: u Kanadi nema dovoljno doktora, posebno psihijatara, da
procijene mentalno bolesne osobe koje žele umrijeti.
Ali nedavno najavljeni planovi Kanade da legalizira "eutanaziju" za malu djecu i dojenčad jasno pokazuju kuda stvari idu:
MAiD ispunjava ono čega su se mnogi bojali: čini se da je to program za proširenje infanticida, a ne
eutanazije, poznate i kao "smrt s dostojanstvom", prema citatu iz izvještaja na naturalnews.com.
Korak po korak, sve ostale "problematične" populacijske grupe, kao što su teški ovisnici o drogama ili
osobe koje pate od depresije, također se razmatraju.
Da li se planovi za prisilno samoubistvo sada proširuju?
Neki kritičari kažu da je postojeći sistem eutanazije manjkav jer ljude koji pate zbog
nedostatka tretmana ili podrške tjera na eutanaziju.
Lokalni mediji su izvijestili o nekoliko osoba koje, prema vlastitim izjavama, traže eutanaziju jer nemaju
adekvatan smještaj ili drugu podršku, navodeći financijske teškoće i prisilu kao razloge za svoj zahtjev.
Primjer: "Kroz regulaciju eutanazije u Kanadi naučio sam da mi nedostaje briga i podrška koja mi je potrebna za život."
Prisiljen sam na samoubistvo uz pomoć zlostavljanja, zapostavljanja, nedostatka njege i prijetnji.
Pred Stalnim odborom za pravosuđe i ljudska prava jedan je čovjek rekao: "Vlada me smatra
suvišnim ološem, prigovaračem, beskorisnim i smetnjom."
U debati je bilo još drastičnijih i gorih optužbi protiv zdravstvenog sistema.
Bez obzira na to koliko takve izjave predstavljaju zakon o eutanaziji u Kanadi, one pokreću osjetljiva pitanja.
"Debata o provalijama" bio je naslov još jednog članka.
U kojem trenutku društvo povlači crtu između provalije i pristanka na eutanaziju?
Jer je činjenica da je ovdje jasno pređena granica.
Proširujući eutanaziju na dojenčad, Kanada postaje režim ubijanja.
"Novorođenče nije samosvjesno i ne može 'izvršiti samoubistvo'," navodi se na stranici naturalnews.com.
Dalje stoji: "Bebe žele živjeti, jesti i biti držane od svojih roditelja."
Kako bi beba mogla pristati na pomoć pri samoubistvu?
Dr Louis Roy iz Quebec Medical Association objasnio je svoju ideologiju Zajedničkom posebnom
odboru Donjeg doma za medicinsku pomoć pri umiranju.
Dr Roy vjeruje da se u slučajevima kada se dijete rodi sa "teškim deformitetima" ne može isključiti da bi to dijete
radije umrlo nego živjelo s takvim problemima do kraja života.
Po njegovom mišljenju, novorođenčad koja na svijet dolaze sa teškim malformacijama ili ozbiljnim i teškim sindromima
trebala bi imati pravo na medicinski potpomognutu smrt.
Ali pošto takva beba ne može odlučiti želi li živjeti ili umrijeti, ko će donijeti tu odluku umjesto nje?
Ljekari ili čak "zabrinuti" roditelji?
Da ne spominjemo opasnost da će se, pod izgovorom "eutanasije", eliminisati ljudi koji državi i zdravstvenom
sistemu samo predstavljaju trošak umjesto da plaćaju poreze.
Ko je, dakle, u konačnici ovlašten odgovoriti na pitanje vrijedi li život živjeti ili ne?
A ko želi preuzeti teret ove odluke sa svim posljedicama?
Jedna od takvih doktorica koja provodi asistirano samoubistvo je dr. Stefanie Green, entuzijastkinja MAiD-a
koja je već pratila više od 300 osoba do njihove smrti.
Dr. Green je nekada bila odgovorna za njegu na početku života, specijalizirana za zdravlje dojenčadi i
majki, ali se sada prebacila na njegu na kraju života.
"Jedno je dostava, a drugo otpremnica," našalio se dr. Green za CTV News u aprilu 2022.
Slični su po tome što su oba izuzetno intimna trenutka.
To su prekretnice u životu osobe. Vrlo su intenzivne.
Ona to opisuje kao "snažan osjećaj" kada daje smrtonosne lijekove.
Ova uznemirujuća izjava vas natjerava da se uspravite i obratite pažnju. I pitate se da li se iza nje krije zadovoljstvo u smrti?
U svakom slučaju, Dr Greenovo priznanje također snažno podsjeća na takozvane "anđele smrti",
Osobe koje su uglavnom bile zaposlene kao medicinske sestre ili doktori u medicinskim profesijama i koje
su na vlastitu inicijativu otpustile svoje pacijente.
Kada su ova ubistva izašla na vidjelo, počinitelji su često bili osuđeni kao serijski ubice.
Ovo postavlja dodatno pitanje da li će samoproglašeni "spasitelji" iz prošlosti postati "pomoćnici" današnjice.
Veza između online portala Bioedge.org i značajnog porasta broja takozvanih donacija organa nakon što je Kanada
legalizirala eutanaziju 2016. godine također nije beznačajna.
Kanada je već globalni lider u doniranju organa nakon eutanazije.
Bioedge.org je izvijestio o američkoj studiji objavljenoj u septembru 2022. godine koja je ispitala
konkretne brojke vezane za ovu kontroverznu praksu.
Ipak, na preporuku Medicinske asocijacije Quebeca, kanadski MAiD program sada će biti proširen kako bi uključio malu djecu.
Mogućnost uklanjanja i prodaje organa iz bebe – koja ne može prigovoriti svojoj eutanaziji – izuzetno je
beskrupulozan, profitabilan posao, a potražnja raste.
Zaključno, može se reći samo da kanadski program više nije o eutanaziji za terminalno bolesne, i što je najgore, ovaj program
ide u prilog globalnim planovima za smanjenje populacije.
čija je praktična primjena, da se izrazimo otvoreno, podsjeća na iznutrenje bespomoćnih, što može
opiti sve one koji su doslovno pali žrtvom satanizma.
Ovaj plan nikada ne smije dobiti društveno prihvatanje:
Svako dijete i svako ljudsko biće ima apsolutno pravo na život – i nijedan od nas nema pravo da im ga oduzme.